Заваля.
Пич, по-добре се прибирай. Аз ще предам на шефа.
Благодаря ти.
Защо ме следваш? - Прибираме се по еднакъв път.
Хей, ще ми разкажеш ли повече? - За кое?
За появата на страшния ти противник.
Защо ти е да знаеш? - Любопитството забранено ли е?
През това време аз обявих война на госпожа Шинако.
Сега няма да се тревожим, че ще се нараним един друг.
Длъжен съм да кажа, че… Не съм такъв, какъвто мислиш, че съм.
Нищо няма да спечелиш, ако се занимаваш с такива като мен.
Лесно можеш да се хванеш с някой по-свестен.
Не, че те мразя или подобно, но не знам дали ще съм добър към теб.
Мозъкът ми не разполага с тоя капацитет.
Нямам чак толкова надежди и идеали, колкото си мислиш.
Разбирам, че имаш да мислиш за много повече неща.
Например за това между теб и госпожа Шинако.
Аз сякаш изоставам с половин обиколка в състезанието.
Но няма значение! Няма значение коя харесваш ти.
Аз нямам никакви претенции към теб.
Разбира се, че ми се иска някой ден да се влюбиш в мен!
Но за момента съм достатъчно щастлива и така.
Странно ли е?
Ами… Разбирам те перфектно.
Рикуо, какво е любовта?
Това пък защо? Откъде ще знам аз?
Аз също не знам!
ИЗПЕЙ МИ "ВЧЕРА" Сцена трета
Здрасти! - Хей, Хару!
Къде е Рикуо? - За съжаление днес пак почива.
Станаха три дни вече! - Стига де, аз не ставам ли?
Ами… - "Ами", а?
Обаче явно е настинал много сериозно.
Смените ми са направо убийствени.
Май го притиснах твърде много.
Ако се притесняваш, обади му се. - Не му знам телефона.
Не знаеш? Не е типично за теб.
Знам, че ме мислиш за голяма досадница.
Просто свикнах да го посещавам тук.
Искаш ли да ти кажа номера?
Не трябва ли аз да го питам лично?
О, няма проблем, понеже става дума за теб.
Нонака
Най-накрая спадна.
Умирам от глад!
Шинако!
Защо? - Фукуда ми каза, че си на легло.
Вечерял ли си? - Не…
Тогава… Варени зеленчуци и ориз такикоми.
Имам още един познат, който настина.
Сготвих му толкова много, че реших да донеса и на теб.
Така ли… Благодаря ти за загрижеността.
Гледай да изядеш първо ориза. До скоро.
Много благодаря! Благодаря и на теб, Фукуда.
Чувствам се малко виновно. Но…
Двамата си приличат доста.
Как е, Рикуо? Здрав ли си вече?
Да… - А къде е Киношита?
Хванал е настинката.
Е, карай да върви.
Рикуо, да идем на кино!
"Намагорас срещу Хитодеран: Битка в Южните морета"?
Не е по мой вкус. Подарък са ми от клиент.
А, да, барът…
Що за клиенти има тя?
Ще сме от странните двойки, които ходят на филми с чудовища!
Тогава ми ги върни.
Отчасти е моя вината, че ти се разболя.
Исках да ти се извиня някак.
Не, изобщо не си виновна!
Ще питам друг. Дай!
Да съм казвал, че отказвам?
Ще дойдеш?! Тогава кога?! - Отдалечи се малко!
Приятен ден. До следващия път!
Проклятие! Глътна ми 100 йени!
Хей, ти. Искаш ли от моите трохички?
Сигурна ли си? - Разбира се!
Днес имах чудесен ден. Искам да споделя щастието.
Тази униформа е от гимназия "Тоизуми", нали?
Някой път заповядай в "Милк Хол".
И, ако може, да е през деня!
Много се радвам! Аз не съм голям киноман,
но помня, че ти обичаш да ходиш.
Не мога и да си представя да гледаш филм с чудовища, Кьоко.
Можеш да се прибереш. Стана късно. - Почти съм готова.
Но… - Няма проблем, живея наблизо.
Фамилната ти къща е в Токио, нали така?
Да, на две спирки от тук.
Защо живееш сама, щом семейството ти е близо?
Ако не е проблем да питам… - Как да кажа…
Дядо ми почина преди 3 години и домът му остана свободен.
Трябваше да се грижа за Канске. Заради това и други дреболии…
Родителите ти знаят ли къде работиш?
През деня сме кафене, но вечер сервираме алкохол.
Не съм им казвала, но едва ли ще имат против.
Опитваме се да не си пречим взаимно.
Те не са ли самотни?
Знам ли…
Всъщност, сега си спомних… В неделя мога ли да дойда следобед?
Разбира се, нямам против.
Ще се срещна с един нов герой. - Нов герой?
Акимото Йоко Нонака Хару
Това е г-н Кавашима Шого. Мой колега от университета.
Сега е учител по английски в същото училище.
Здравей.
Изглежда готин. - Така ли?
Радвам се, че не е като откачените чичковци по телевизията.
Онова беше преди 5 години, забравила съм вече.
Този път кога ще се прибереш? - Не знам.
Хей… Тормози ли те това, че използвам фамилията Нонака?
Не особено. Мисля, че ти приляга много добре.
Е, ще се видим пак.
Виж колко хубаво го написа! Като го прочетеш и изпитваш покой.
Страхотно име, нали?
Какво има? - Ами…
Видях се с майка си за пръв път от 3 месеца.
От това конско ме заболя главата. Трудно е да си добра дъщеря!
Значи майка ти… - Чакай!
Ако продължиш, ще развалиш имиджа на мистериозната Хару.
Толкова за днес. - Мистериозна, как ли пък не.
Скоро ще задоволя интереса ти. Но нищо не е сигурно!
А сега сбогом!
Чакам с нетърпение филма утре.
Какво й има?
Домът на Мориноме. - Хей, Уозуми е.
Благодаря ти за храната. Беше страхотно!
Чудех се какво да правя с кутиите.
Донеси ги, когато можеш. - Гласът ти е малко странен.
Ще се оправя, Уозуми. Може да се заразиш пак.
Ти може да си го пипнала от мен. Трябва да си помагаме в нужда.
Ако температурата не падне до утре, ще те водя в болницата.
Чувствам се малко странно.
Винаги съм била грижовната страна.
В Каназава ли?
Да.
Звучи като някаква вдовица.
Сега не е чак толкова топла.
Срещата за киното беше в 11, нали?
Дали вече е тръгнал?
Здрасти! Чакаш ли някого? Или си сама?
Глуха ли си? Ехо?
Дай следващата…
Вариант едно: Забравил е и е отишъл на работа.
Или две: Просто ме е отсвирил.
Вариант три…
О, не!
Извинете! Извинете.
Дори не й знам номера.
Извинявай! Наистина съжалявам!
Радвам се…
Помислих, че се е случило нещо.
Извинявай.
Е, къде беше?
В апартамента на Шинако.
Не, просто… Тя се е разболяла и имаше температура.
Грижех се за нея.
Тя живее сама, не можех да я оставя.
Не бива да негодувам. Нали казах, че нямам претенции.
Шинако със сигурност е с приоритет.
Но не е нужно да си чак толкова честен!
Не си ли чувал за белите лъжи?! Помисли за чувствата ми, идиот такъв!
Хей! Хару!
Дължите 572 йени. Благодарим ви.
Прекалено е, не смяташ ли?
Даже аз се вбесих, а винаги съм толкова спокойна!
Разказваш ми го вече за десети път.
Така ли стана? - Значи ще се отказваш?
Поръчка е, погрижи се.
Винаги гледам да стоя настрана,
за да избягам бързо, когато се наложи.
Затова не поисках лично телефона на Рикуо.
Може би ако спра да ходя в магазина, просто ще се свърши.
Имах очаквания, въпреки че твърдях обратното.
Понеже не се получи, сега се чувствам предадена.
В една връзка има и много егоизъм.
Но…
Поне си спазвай тъпите обещания!
Хару!
Какво? - Как си?
Сериозно ли? - Млъкни.
Един ден пътеките за бягство ще свършат.
Нонака Хару.
Нонака Хару!
18 години. Висока 153 сантиметра. 42 килограма.
Работя за място на име "Милк Хол" в търговската зона.
В момента доставям кафе за офиса ей там!
Какво беше това? - Представих ти се.
Искам да знаеш повече за мен.
Също така, в момента съм бясна на момчето, което стои пред мен.
Аз наистина съжалявам, че стана така.
Стореното - сторено.
Аз също живея сама, така че ще дойдеш да ме гледаш, ако се разболея.
Не си пожелавай такива неща.
Ох, май вдигам температура.
Май защото чаках на дъжда заради някого.
Превод: GFotaku
Eastern Spirit ® 2020