Какви ги вършиш с живота си?
На теб говоря, Тревър Белмонт от дома Белмонт без живи роднини.
Към теб се обръщам.
Последният ловец на чудовища от дупката на света.
Какво, по дяволите, си мислиш?
Идиот.
Скитник. Прогонен си.
Нямаш семейство, нито приятели.
Цял живот всички, които срещнеш, те мразят.
Нямаш проблем с това. Дори ти харесва.
Щом няма никой, не могат да ти съсипят живота.
Не остана много за съсипване.
Но онази малка част от него... Беше твоя и какво стана?
Хубаво момиче те държи за ръка, води те в леглото и изведнъж...
Светът се променя и не знаеш какво да мислиш.
Извинявай. - Нали не си ме проследил?
Тук намирам покой. Понякога идвам да помисля.
Сигурен съм, че къщата ти си има врата.
Не мога да го правя вкъщи. Някой може да почука.
Винаги някой има нужда от нещо.
Понякога трябва да изляза от града, за да го разбера.
Значи наистина си Белмонт.
Израснах с истории за семейството ти.
Страшни истории за лека нощ. - Предимно.
Все още ги разказват, но имат различен край.
Краят е, че Белмонт вече ги няма да те спасят.
Ако не си добър, чудовищата ще те изядат.
Боже. - Да.
Жителите на Линденфелд са практични хора.
Честни до болка.
Не си ли като тях? - Не.
Не може да си част от града и да го управляваш.
Да си водач значи да си далеч от останалия ти свят.
Роден съм тук, така, че мога да твърдя, че съм местен.
Семейството ми си тръгна, като бях малък.
Преместихме се в столицата. Като тръгнахме, си мислех нещо.
Повече няма да видя това място.
Същото си мислех, като напуснах стария си дом.
Местата те настигат по странен начин.
Предполагам. Както някои пътища се въртят в кръг.
Издигнах се в двора в столицата и ме върнаха тук да управлявам.
Доброто не остава ненаказано.
Липсва ли ти столицата? Отбивал съм се няколко пъти.
Идването ми в този град беше като откровение.
В градовете има еднакви истории, но там има много хора.
Историите направо препускат.
Тук всяка история е голямо нещо.
Фермерска злополука, болест, изгубено дете, смърт.
Важни са за цялото място. В градовете не е така.
От кога пътувате заедно със Сайфа?
Няколко месеца.
Трябваше да настигнем кервана й, но по пътя се случват разни неща.
В един момент просто решихме да продължим.
Явно нищо не сте решили. - Предполагам, че да.
Не си по плановете, нали, Белмонт? - Не вярвам на такива хора.
Онзи Сен Жермен е човек с план.
Те са като него. - Шарлатанин.
Виждах такива като него в столицата.
Местеха се от дворовете в Европа. Правеха фокуси за закрила.
Какво прави тук? - Може би е стигнал дъното.
Почакай. - Какво?
Това не беше там вчера.
Сигурен ли си, че някое дете не си е играло с нож?
Тук децата не бягат с ножове, за да съсипват собственост.
Всъщност изобщо не бягат.
Сигурен ли си, че е от днес? - Това е моят град, Белмонт.
Работата ми е да забелязвам.
Управлението на град не звучи забавно.
Има си своите удоволствия.
Тук е. Наистина е тук.
Натам ли?
Беше ти казано къде да стоиш, Сен Жермен.
Точно там съм.
Само, че си точно пред мен.
Изключително неловко.
Търсех място да се изпикая.
Отиди отвън като всички други. - Разбира се.
Защо мислиш, че ще повярвам, че си искал да пикаеш тук долу?
Наскоро бях в свободния имперски град Франкфурт.
Обществените тоалетни имат стълби.
Тъй като Линденфелд е цивилизован, реших...
Отвън. - Добре, отвън.
Обществени тоалетни.
Това на дворец ли ти прилича?
Здравей. - Здравей.
Отдавна наблюдавам манастира.
Това е хубаво.
Сигурно това те разсейва от дейностите на разказвач да помниш
как се варят зеленчуци и възпроизводство.
Наистина съм разказвач. Набито око.
Всъщност имам две. - Аз също.
Само монасите влизат и излизат от манастира, освен теб.
Специален съм. - Също така си и магьосник.
И аз имам две очи. - Не искам да говоря за това.
Не го пазиш в тайна. Правиш фокуси за жителите.
Много говорят.
Имат си причина. - Каква?
Искам да вярват, че съм пътуващ ученик и фокусник.
Искаш това да си остане така.
Бях несъзнателно груб.
Усещам заплаха, щом я чуя. - Сигурно си свикнал.
Проявих неуважение и се извинявам.
Аз съм граф Сен Жермен.
Аз съм Сайфа Белнадес. Разказвач-магьосник.
Пътуваш с Белмонт. - Да.
На онова място се използва лоша магия.
Каква е?
Търся нещо в манастира.
Свръхестествено е. Безопасно е, ако си внимателен.
Сигурен съм, че там става нещо. Вони на нощно създание.
Интересува ме само онова нещо.
Учтиво те моля да тръгваш... - Спри.
Това е тревожно. Виждала си превръзките им.
Да, а сега виждам това. Алхимичният знак на Сатурн.
И олово, означаващо трансформация и изкупление.
И косата - време и жътва.
Как са измислили знака на превръзките?
Посетителят им го е дал. Създанието, нападнало манастира.
И този ли им е дал? Какво, за Бога, става там?
Мислех, че разказвачите не почитат Бог.
Чудя се дали християнството вече не е на мода.
Бог бе ужасен, свиреп и ревнив. Знаем историите и се страхуваме.
Но Йешуа, християнинът?
Саможертвата му бе урок за безусловната любов.
Дядо ми винаги е казвал, че искаме децата да ни надминат във всичко.
Необикновена жена си.
И Тревър го казва. - Наистина ли?
Повтаря, че съм луда, но има предвид това, което ти каза.
Не отговори на въпроса ми. - Наистина не съм сигурен.
Съсредоточен съм върху целта си. Всички са полудели.
Но това наистина изглежда странно.
Странно е да видиш този знак два пъти за един ден.
Запознай се с новия ми приятел граф Сен Жермен.
Срещали сме се. - Да, извинявам се и на теб.
Чудех се дали сте тук по същата причина като мен.
Имайки предвид семейните ти дела.
Каква е причината? - Лична е.
Имам нужда от питие. А ти, Сен Жермен?
Не. - Напротив.
Да отидем в кръчмата и да си поговорим.
Предпочитам по-уединено място.
Там няма монаси и има хора, за да ме спрат да не те заколя.
Или Сайфа да те запали. Мърдай.
Не би го сторил. - Не би те заклал.
Мога да те убия само с поглед.
Хайде, покажи ми как нападаш.
Бих, но не ми даваш лъка.
На стрелците им свършват стрелите.
Искам да видя колко си добър с меча.
Защо мечът ти е толкова дълъг? Не мога да се приближа.
Да се приближиш ли искаш?
Не допускай вампир близо. Полувампир съм.
Част от мен иска да се приближиш, за да те захапя.
Затова имам лък и стрели!
Давай, Суми!
И двамата бяхте изядени от вампири.
Не, заловихме го и направихме наш роб.
Сготви обяд.
Радвам се, че помните какво е да си човек.
И този човек би хапнал. - Добре.
После ще ми покажете как нападате от разстояние.
Искам да знам с какво си имам работа.
Имаш си работа с гладни хора. Отнеси ме и сготви, робе.
А след това?
Ще видим какво има в оръжейната за вас.
После ще поговорим за простички бойни заклинания.
Но първо ще ви приготвя храна.
Ще се радвам, като свърши. Наистина ли обичаш бира, магьоснице?
Започват да ми харесват по-груби неща.
Има предвид мен. - Да, него.
Образованието е хубаво нещо.
Мога да ви разкажа за бедните квартали на Париж.
В една чудна нощ измислих питие.
Направих го от анасон, копър и мистичен корен на пелин.
Събудихме се след три седмици някъде в Латвия голи и подгизнали...
Защо те интересува манастира?
Обикновено не вярвам на хората.
Разказвачите са почтени, а името Белмонт говори само за себе си.
Чували ли сте за Безкрайния коридор?
Да. - Да.
Това е грешната компания, която очаквам да се впечатли.
Историите си противоречат.
За някои това е път към други светове.
За други е портал към ада.
Само един от рода ми се е натъквал.
Каза, че е порта към безкрайни нива на ада.
Беше в замък в Ливония. Разруши замъка.
Родът ти е унищожително прям. И двамата сте прави.
Безкрайният коридор е път към много други светове.
Възможно е един от тях да е адът.
От опита на тези, притежаващи моите умения
знам, че това е система от порти към други земи.
Отделени са от нашата чрез времето и пространството.
Преди много години...
Загубих много скъп човек в Безкрайния коридор.
Оттогава търся начин да се върна там.
Порталите към него са малко и постоянно се изменят.
Под манастира има портал към Безкрайния коридор.
Не ме допускат там, но знам, че съществува.
Литомансия. - Именно.
Бижуто ме доведе тук до портала.
Ако знаех, че има портал под руините в шибаната Ливония,
нямаше да се влача из целия задник на Източна Европа.
Нямаше да се налага да мамя лудите монаси.
Боже мили, да не серете върху гроздето?
Кого си изгубил? - Има ли значение?
Знаете защо съм тук и какво искам. Няма общо с лудите на Сала и знаци.
Успокой се. Нямаш врагове на тази маса.
Не ми пречете. Само това ви моля.
Не искаш да го проумееш, нали? - Кое?
Върху манастира с портал е паднало нощно създание.
А ако не е случайност? - Ако не са си тръгвали?
Е...
Мамка му.
Превод: Koen http://subs.sab.bz