Не ги гледайте.
Суми.
Така.
Свиквам отново да изричам имена.
Колко дълго си бил сам? - Години.
Може би няколко месеца.
Видяхте в какво състояние е новият ми дом.
Не го очаквахме.
Имаше малка битка.
Трябва да е била легендарна.
Предимно отчаяна и тъжна.
Какво е станало с механизма, задвижващ замъка?
Тя го стопи.
Няма значение.
Били сте в кралския двор на вампирката Чо.
Да, в северна Япония. Далеч от всякъде.
Живеехме в тайната й крепост.
Бяхме в капан.
Бяхме дадени на Чо като деца.
Бе й забавно да има човешка охрана.
Нямаше нужда от пазачи.
Понякога искаше да пуснем някой ловец
да проникне незабелязано в двора й.
Така беше всеки ден.
Нов ужас, ново наказание.
Ново упражнение, с което да покаже властта си над нас.
Всеки ден бе робство.
Всеки ден бе смърт.
Трябваше да гледаме.
Чо бе древна и арогантна.
Винаги е живяла там, където е била недосегаема.
Никой не е могъл да я убие.
Просто гледахме и се учехме.
С години изучавахме как живее и се бие.
Учехме се от всяка нейна победа. Запомнихме слабостите й.
Отдадохме живота си в планове как да я убием.
Четохме книгите й и слушахме легендата й
Мечтаехме за шанс да освободим народа си от зъбите й.
После си тръгна. Бе призована в двора на Дракула.
Избихме пазачите й и освободихме хората в двора за няколко дни.
Но Чо щеше да се върне.
Тръгнахме, за да я заловим.
Ако се върне в двора, всичко ще започне отначало.
Ако е мъртва, други вампири ще превземат двора й.
Свободата ни няма да значи нищо.
Трябва ни приятел, Алукард.
Трябват ви наставления. Може би едно-две нови оръжия.
Може да научите малко магия. - Магия ли?
Наистина ли? - Магия.
Какво мислите?
Какво мислим?
Винаги е едно и също. Кармила винаги има план.
Тя е мечтател, Стрига. - Не.
Никога не ни събира, за да ни разкаже за съня си.
Винаги ръкомаха и крещи, че има план.
Кажи, че греша.
Не грешиш, но благодарение на нея сме тук.
Заради Кармила се влюбихме в приказен замък.
Боже, Морана. Звучиш като Ленор.
Романтично ли е, че косата ти ме дразни?
Млъквай. Беше невероятно и го знаеш.
Да, признавам, че беше невероятно.
Помня колко трудно стигнахме до тук.
С Кармила виждате само сегашното и бъдещето.
Не мога да забравя миналото. - Кармила също.
Още сънува годините с вампира, който я преобрази.
Не забравя, Стрига, а гледа напред.
Да завземеш и контролираш 1 300 км парче земя...
Това е нещо голямо. - Голям план.
Голяма мечта.
Глупави планове.
Измисля такива неща от нищото и очаква трите да ги осъществим.
Може ли да бъде сторено от военна гледна точка?
На теория.
Трябва да знам повече за територията.
Каза, че ще е трудна за охраняване.
Трябва ли да строим укрепление?
Не, границата ще е въображаема.
Въпросът е да поставим караули по границата.
Да превземем градове. Да построим кули и лагери за хората.
Знаеш, че можеш да го направиш. - Може би.
Вероятно, но ще бъде трудно.
Всичко, което си струва, е трудно.
Само помисли. Ако го направим,
ще си начело на армията на една империя.
Какво?
Ще управляваме земята от тук до Браила.
Почти до Черно море. Това не е страна или регион.
Това е империя! - Имперска армия.
Ще приложим наученото от старите империи.
Ако спечелиш войната, ще организирам империята.
Така го прави.
Кучката ни влиза в главите и ни вдъхновява да вършим работа.
Да, така е, но си представи.
Представи си империя, управлявана от четири жени.
Вампирки и сестри.
Вампирки и сестри, имаме план!
Луди са, но са предпазливи.
Нека играта да започне. Успех, младежо.
Игумен Сала.
Благодаря за възможността да се запозная с новата философия.
Спри да ми говориш като на луд, Сен Жермен.
Не съм някое ненормално дете.
Няма да се подмокря, ако спреш да ме галиш по главата.
Е, съжалявам.
Недей, просто бъди по-добър.
Да, разбира се. Благодаря.
Чудесно място.
Доста страхотно.
Удовлетворява ни.
Това е част от библиотеката. Може да започнеш от тук.
Оригинален метод за складиране.
Не изглеждаха необходими в огромния ни план.
Убеди ме, че може и да съдържат нещо стойностно.
Захващай се.
Може ли да отбележа, че кръстът ви е на обратно?
Килна се, когато пристигна гостът ни.
Не му обръщаме много внимание.
Може би сега сочи в правилната посока.
Към ада.
Откъдето е дошло нощното създание. Посетителят ви.
Защо ги наричаме нощни създания, Сен Жермен?
Предполагам, защото се появяват само нощем.
Или е прост превод на една пруска дума.
Но те носят светлина.
Луцифер означава носител на светлина.
Вече не вярваш ли в Бог, игумене?
Напротив. Бог е създал всичко.
Бог е създал ада.
Ако Бог е перфектен, то прогонването на Луцифер в ада е част от плана Му.
Мъдростта на ада и създанията е Божията мъдрост.
Не виждаш ли как всичко придобива ужасяващ смисъл?
Наистина е увлекателно.
Как избрахте този символ, с който се идентифицирате?
Този ли?
Тези, които са видели посетителя, го носят.
Той ни го даде.
Знаеш ли какво означава?
Това е знакът му. - Не, Сала.
Това е алхимичният знак на сярата.
Философите го използвали, за да обозначат ада.
Носим знака на ада? - Да.
Великолепно!
Наистина. - Мъдър човек си, Сен Жермен.
Признавам, че се съмнявах в теб.
Радвам се, че ще ни предоставиш познанията си.
Моля те, започвай.
Открий още неща, за да разширим познанията си за света.
Скоро ще получиш хляб и вино.
Моля те, засега се ограничи само в тази зала.
На другите места се работи и не искам да бъдем прекъсвани.
Нали? - Да, засега само тази зала.
Отлично.
Какво правим? - Събираме информация.
Изучаваме територията. - Звучиш като крадец.
Скитник съм, Сайфа.
Не мога да се появя в одежди на разказвач и да прося милостиня.
Разбира се, че бях крадец. - Можем да разпитаме хората.
Чудесно. - Чудесно! Здравейте!
Изчезвайте. - С удоволствие!
Имам няколко въпроса.
Никой не приближава дома ни. Махайте се.
Успокой се.
Ние сме гости в прекрасния ви град.
Имаше само един посетител.
Добре, пътешественици сме, отседнали тук за няколко дни.
С глупавия ми слуга нямаше как да не забележим красивия манастир.
И превръзката на ръката.
Не я бях виждала отблизо.
Достатъчно, разкарайте се. Защитаваме това място.
От какво? - Любопитни очи.
Всеки, който се меси и пречи на работата ни.
Знаеш ли какъв знак носиш?
Посетителят ни го даде.
Какво правите вътре?
Достатъчно. Нови сте тук.
В името на спокойния живот ви давам последен шанс.
Никой не приближава манастира.
Всички знаят, че не бива да задават въпроси.
Оставете ни, имаме си работа.
Добре, благодаря за добротата.
Приготви си камшика. Още нещо.
Разказвачите са любопитни, защото не носим оръжия.
Разбираме кога някой крие нож.
Не мислите ли, че монаси, носещи знака на ада
и криейки остриета в робите си е малко очевидно?
Дори за малък град.
Виждам те.
Свещеници с ножове. Грешит се повтаря.
Не преигра ли? Имаш навика...
Може би, но уверените хора са способни и предпазливи.
Нервните правят грешки.
Предпочитам да са изнервени, а не щастливи в работата си.
Ако мислех, че дразненето на монасите ще помогне...
Сам щях да го сторя. - Мястото смърди на магия.
Вършат нещо ужасно вътре.
Имам въпрос. - За Бога.
Жив съм, защото Кармила иска ковач, нали?
Не се преструвай, че е нещо друго.
Ще ти отговоря.
Да, Кармила не те убива, защото иска ковач.
Сега ти ми отговори.
Не е отровна.
Добре. - Хубаво.
Какво би искал?
Какво? - Въпросът е ясен.
Да говорим за това какво би искал.
Обувки.
Добре, спечелих ли още един въпрос с ябълката?
Защо не? Питай.
Какво щеше да ти даде Дракула?
Не разбирам.
Помагаше за армията му. Съветваше го.
Щеше да избие всички хора. - Не го знаех.
Разбрах го по-късно.
Мислех, че ще плени и контролира човешкото население.
Наистина ли? Точно такъв е нашият план.
Излъгал те е.
Просто го премълча.
Няма значение.
Какво щеше да ти даде за работата, за която те е излъгал?
Каква бе наградата да служиш на някого, който те лъже?
Предполагам, че нямаше да ме затвори с останалите хора.
Предполагаш. - Никога не сме го обсъждали.
Все му трябваха нощни създания.
Сякаш ценеше съвета ми. Може би щях да остана в двора.
Предполагаш, сякаш, може би.
Не искаш ли награда, Хектор?
Или очакваш, че непременно ще имаш такава?
Какво искаш?
Не търсех награда.
Вярвах в делото му. - Очевидно си очаквал нещо.
Дори да бъдеш пощаден при клането.
Или да не бъдеш в килия.
Добре се получи.
Сериозно, друго, освен обувки.
Разговорът не е сериозен. - Напротив.
Кармила започна плановете си да контролира човешкото население.
Избиване от милост и прости ми за термина - човечно хранене.
Дракула ти е представил същия план, нали?
Да.
Само, че е лъгал и е планирал да заличи човешката раса, нали?
Да. - Ние не лъжем.
Не очакваме да работиш безплатно. Дори за обувки.
Подкупвате ме. - За Бога, плащаме ти.
Никой ти няма зъб.
Не казвам, че Кармила те доведе по разумен начин.
Да, беше ядосана.
Ако те бе зарязала в Браила, щеше ли сега да си жив?
Поне щях да съм с обувки.
Щеше да умреш с ботушите си.
Дракула щеше да ме защити.
Знам го. - Сигурна съм.
Въпреки, че искал да избие човеците, защото убили жена му.
Щеше да си единственият оцелял от расата им.
Има логика.
Ако всички бяха умрели, щеше да избереш, която къща искаш.
Освен, ако не те е лъгал. - А ако ти ме лъжеш?
Не се налага. Не се интересувам от вярата.
Вярата пречи на дипломацията.
Това е обикновена търговия.
При търговията не е нужно да си вярваме, нали?
Не е нужно да предполагаме. Просто е, има правила.
Давам ти нещо и ти ми даваш нещо.
Знаеш, че ако създам създание, то се подчинява на мен.
Верни са на мен.
За това ще говорим друг път. Дотогава, ще ти донеса обувки.
Какво искаш в замяна? - Да поговорим още.
За какво? - Каквото пожелаеш.
Гласът ти ми харесва. Интересен си.
Виж се, пребит си до смърт, но не се предаваш.
Хубаво е.
Не обещавам, че ще са хубави.
Поне да нямат дупки. - Аристократ ли стана?
Не се страхувайте, тръгваме си.
Не. - Не ли?
Няма да влезете в Генуа.
Връщай се на кораба с чудовищата и се махай.
Корабът ми вече го няма. Има хитър капитан.
Показа ми, че съм спрял да се моля.
Представяте ли си?
Спрях да се моля и да съм набожен, а дори не съм забелязал.
Превърнал съм се в чудовище.
Нали не искате да съм чудовище на хубавото ви пристанище?
Пуснете ни да минем. - Не.
Корабът ми го няма, а трябва да отида на север.
Пуснете ни да минем.
Ще пратим теб и гнусните ти създания на дъното на морето.
Знаем какво става във Влахия.
Няма да се случи и тук.
Не мога да повярвам, че се случва отново.
Абсурдно е. Просто не мога.
Защо правя едно и също, а очаквам различен резултат?
Това не означава ли лудост?
Полудял ли съм?
Един ден последният от вас ще ме попита
защо съм работил с Дракула, за да избия всички хора.
Знаете ли какво ще отговоря?
Защото сте много груби.
Донесете ми свеж материал!
Превод: Koen http://subs.sab.bz