Изчакайте спокойно.
Надушвам те, ковачо.
Интересно. Малко надушват образованието.
Не е образование, я проклятие.
Лесно се усеща.
Трябва да познаваш миризмата на ада.
Познаваш ли я?
Подушвал съм я, вкусвал съм я, виждал съм я.
Вярващ си, нали?
Може би суфии?
Донякъде.
С години отдадеността ми бе поставяна под въпрос.
Компенсацията на сърцето ми е много далеч.
Ако имаш бог, вероятно имаш и дявол.
Ако бог е създал всичко, също така е направил и ада.
Пророкът Мухамед веднъж казал,
че един ден в ада повече няма да има хора.
Може би върша делото му.
Ще дойде време, когато отдадеността ми ще е перфектна.
Как един смирен бирник би могъл да ти помогне, ковачо?
По пътя научих, че имаш огромно карпатско огледало за съобщения.
Съжалявам, но това бе отдавна.
Една двойка от Колката го купи.
Не можеха да излизат през деня, ако ме разбираш.
Разбирам. По дяволите.
Имам друго, което може да те заинтригува.
Далечно огледало.
Умно е и от части горделиво.
Ще прочете мислите, които се въртят в главата ти.
Щом ти кажа, кажи името си и плесни с ръце.
Обича да го наричат "господине".
Огледалото иска да е "господин"? - Не определям правилата.
Просто управлявам магазина.
Господине, ще се подчиниш на този, който проговори след малко.
Айзък.
Господин Огледало, виж желанието ми.
Ето те! Дишаш ли, предателю?
Добре. Господин Огледало, къде сме?
Не познавам мястото.
Господин Огледало, чий е този замък?
Кармила. Това е Щирия.
Беше ли ти от полза?
Да, много ти благодаря.
Вземи огледалото, твое е.
Ще ми подариш такова ценно нещо? - Да.
Мисля, че не си получавал много подаръци в живота си.
Радвам се да наклоня везните.
Един ден очаквам да отида в ада.
Тогава ще се радвам, че един ковач ми дължи услуга.
Да намерим кораб.
Не търгуваме с демони.
Изчезвайте от града или ще има последствия.
Това ще сторя.
Отивам да си намеря кораб. - Не, ще напуснеш града.
Да, но с кораб.
Още една дума и ще умреш, а после и чудовищата ти!
Заблудих се от акт на добро в града.
Опитах се да бъда разумен, почтен и спокоен.
Това бе против природата ми.
Беше глупаво да очаквам нещо, различно от омраза от вас.
Все повтарям грешката си. Трябва да се науча.
Тези трупове няма да ми трябват.
Може да ядете.
Скука. Побързайте!
Скучно ми е, искам да се махам.
Дори да плаваме някъде, където ходим често.
Поне ще плаваме.
С приятелите ми трябва да стигнем до Генуа.
Това е моят кораб.
Може да се качим на този. - Със сигурност бихте могли.
Виждам зъбатите ти приятели. Знам какви са.
Тогава защо още говориш с мен? - Заинтригуван съм.
Обичам да правя сделки. Каза, че ти трябва кораб.
Да, този изглежда подходящ.
Ще убия теб и хората ти, и ще го взема.
Със сигурност би могъл.
Ако избиеш всички, кой ще го управлява?
Не може да е трудно.
Ако не беше трудно, защо съществуват моряците?
Защо има нужда от екипажи? - Имаш право.
Вече сгреших, мислейки, че хората ще вземат разумно решение.
Може би не си предложил пари.
И на теб не предлагам. - Напротив.
Предлагаш пари за кораба ми и обещаваш да не ни изядат.
Да обещавам ли?
Каза, че си разочарован от хора, взели грешните решения.
Вярвам, че си държиш на думата.
Странен човек си. - Отегчен съм.
Плаването с теб, господин Ковачо, ще е много неща,
но се съмнявам да е скучно.
Ще се качите ли на борда тази нощ?
Аз съм Айзък. Как се казваш, капитане?
Име ли? Отдавна съм го забравил.
Няма значение. Аз съм капитанът.
Това ти трябва да знаеш и така ще ми викаш.
Имам ли думата ти, Айзък? - Да.
А парите ти? - И тях.
Да се поздравим като пътешественици, които ще плават без страх.
Съгласен.
Или да бъдат изядени от зверове.
Зверовете ми няма да те изядат.
Отлично. Момчета, имаме гости!
Тръгваме към Генуа!
В мен е!
Какво имаш? - Бъдещето.
Нямам търпение.
От пет минути е вкъщи и вече носи бъдещето под ръка.
Бъдещето изглежда преносимо.
Все пак е бъдеще.
Не можеш да го видиш, сигурно не тежи много.
Чувството ти за хумор не се е променило.
Бях с картографа. Елате да видите.
Това сме ние. Никога не сме се разширявали на запад.
Много силни нации. Погледнем ли на изток...
Виждаме опустошен регион от действията на Дракула.
От тук до Браила.
В похода си видяхме една нестабилна зона.
Няма институции, нито организация.
Тази територия трябва да е около 1 300 км.
Гледайте на нея като на Велика Щирия.
Висша нация. - Полудяла си.
Вампирите в този участък са разцепени.
Повечето са загинали в битката при Браила.
Хората са в пълен хаос.
Крият се в селата, а нощните създания ги избиват.
Мисля, че разбирам.
Кошара за добитък? - Точно така.
Ще обградим територията с хората в нея.
Морана е права. Луда си.
Как ще охраняваме толкова дълги граници?
Загубихме много войници в Браила.
Не знам дали ще удържим нападение от съседите си.
Хектор Ковача е в килията ни.
Може да създава нощни създания.
Малкото копеле ще ни създаде армия от полка на самия ад.
Така ще контролираме територията и ще си имаме цяло стадо.
Ще бъдем сити завинаги.
Това им е хубавото на хората.
Оставиш ли ги за пет минути, ще направят още малки хора.
Възпроизвеждаща се храна.
Това е планът ми.
Взимаме голямо парче земя, обграждаме я.
Управляваме като императрици и ще пием хора завинаги.
Брилянтен е, нали? - Налудничав е.
Знаеш ли кое ме дразни най-много?
Кое? - Идеята е наистина добра.
Моментът е идеален.
От теб и разузнаването научихме, че от тук до Дунав цари хаос.
Нямаме достатъчно войска, за да го сторим.
Но имаме Хектор.
Полумъртвото нещо в килията няма полза да ти помага.
Отстъпчив е.
Преди беше такъв.
Накара го да предаде господаря си, унищожи всичко, което той постигна.
Преби го до смърт и го влачи 1 300 км с въже.
Не мисля, че ще ти прави още услуги, Кармила.
Права е.
Да го измъчваме, докато не ни помогне.
Нощните създания са верни на ковачите си.
Даваме му възможност да създаде собствена армия.
Аз ще се оправя. - Така ли?
Стрига е боец, а Морана - организатор.
И двете си имат план. Нека се оправя с Хектор.
Като онзи път, когато откри паяк със счупен крак
и претърси целия замък, за да му направиш шина?
Не.
Мисля, че вече съм буден. - Млъквай.
Извинявай? - Добро момче.
Ухае превъзходно. Може ли две?
Аз черпя.
Господин Белмонт! Страховит звяр сте.
Извинете? - Извинен сте.
Разпознах герба на дома Белмонт върху наметалото ви.
Виждало е и по-добри дни, нали?
Може би някои от местните занаятчии биха могли да го поправят?
Може дори да го запознаят със сапуна и водата?
Кой, по дяволите, сте вие? - Именно, ад!
Такива разговори трябва да водим.
Първо нека се представя официално.
Аз съм граф Сен Жермен.
Без съмнение сте чували истории за мен.
Семейството ми бе мъртво, за да ми разказва истории.
Чистката, разбира се.
Съболезнования. Ужасно престъпление.
Познавах семейството ви и свещената му роля в страната.
Любопитен съм какво ви доведе в Линденфелд.
Какво представяне!
Да влачите мъртво създание зад каруцата си.
Бе достойно за кралските дворове в Европа.
На практика сте Исус на убийството.
Не знам какво става.
Защо си тук, Белмонт? - Какво те интересува?
Предстои да видим.
Ще занеса закуска на колежката. Благодаря, че я плати.
Не.
Игумен Сала, чудесна сутрин. - Сен Жермен.
Чудех се дали помислихте върху молбата ми.
Не разбирам защо искаш да влезеш в манастира.
Чух, че книгите ви са пострадали при нападението на създанията.
Някои книги дори са на непознати за вас езици.
Нямате писатели. - Вярно е.
Писателят ни умря бързо, дори не го погребахме целия.
Защо? - Бе разчленен.
Беше много внимателен човек.
Мога да пиша и говоря много езици.
Мога да прегледам произведенията на изкуството.
И знам някои неща за Дракула.
Така ли? - Нещо повече.
Църквата от поколения знаеше някои неща за Дракула.
Някои от тези неща са в книгите, които не можете да прочетете.
Какво искаш в замяна? - Достъп до манастира.
Да го разгледам и да обогатя знанията си.
Аз съм просто ученик, такива са желанията ми.
Ще бъда ясен. Книгите на църквата не ме вълнуват.
Църквата уби жената на Дракула.
Имаме ново разбиране за връзката си с Бог.
Нови познания за Дракула и ада ще са от полза в делото ни.
Имаш ограничен достъп до манастира, за да потърсиш нещо подобно.
Колко ограничен? - Ограничен.
Съгласен ли си? - Да, игумен Сала.
Благодаря. - Сторено.
Може ли един въпрос?
Какво ви интересува в ада?
Жената на Дракула е жива в ада.
Дракула си тръгна от Браила, за да отиде там при нея.
Това беше странно.
Най-после крачка напред.
Може да имам успех.
Разбира се, че ще успея, че как иначе?
Аз съм безсмъртен и велик, а тези хора вонят на пикня.
Моля те!
Няма да бъда плячка. - Не те ловуваме.
Ти си Алукардът. - Какво?
Трябва ни помощта ти. - Със стрела в гърба ми.
Трябваше да ме прикрива. Идвах да поговорим.
Наистина ли?
Идваме от далеч. Трябва да знам дали е добре.
Ако исках да умре, щях да се целя по-високо.
Ако иска да живее, да спре на място.
Моля те, остави я!
Ти си Алукардът и имаме нужда от помощта ти.
Не съм нищо такова.
Адриан Цепеш. Алукардът.
Противоположност на Дракула. - Просто Алукард.
Кои сте вие?
Аз съм Суми, а той е Така. Ловуваме вампири.
Не теб, а истински вампири.
Целта ни се превърна в преследване на замъка.
Вчера разбрахме, че живееш в него.
Вчера не ви забелязах. По-добри сте, отколкото мислех.
Коя е плячката ви? - Казва се Чо.
Бяхме нейни роби в Япония.
Дойде да бъде генерал във войната на Дракула.
Успяхме да избягаме от двора й.
Проследихме я тук. Научихме се да следим замъка.
Ако е била в замъка с Дракула, загинала е в Браила.
Да, но тя не е единственият вампир в Япония.
Трябват ни повече знания, за да се борим с тях.
Търсехме замъка. Не знаехме как да те открием.
Денят е добър, като изключим това, че ми смачка ребрата.
Алукард, ще ни обучиш ли?
Да ви обуча ли? - Сами сме.
Нямаме силата и знанията, за да освободим народа си.
Притежаваш знанията, които се намират в замъка на Дракула.
Ще ни научиш ли как да се бием за свободата на другите?
Сами. - Точно така.
Последвайте ме.
Знаете ли къде сте? - Не.
Това е замъкът на Дракула.
Замъкът е мой. Баща ми е мъртъв.
Дракула е мъртъв?
Да, аз го убих с помощта на разказвач.
И с помощта на последния Белмонт.
Под нас е трезорът на Белмонт, склад на всичките им знания.
А това е замъкът ми, съдържащ знанията на баща ми.
Тук са моите знания.
Искате да се научите как да спасите народа си?
Повече от всичко. - Ще бъде трудно.
Ще промените разбирането си за света и не знаете колко ще се ядосате.
Няма да започвам, ако ще се откажете, щом стане трудно.
Отдадени сме. Ще научим всичко.
Мисля...
Да предам тайните на света и истинската наука...
Майка ми би го одобрила.
Не сме сами. Хайде, започваме.
Добре.
Превод: Koen http://subs.sab.bz