Тате, виждал ли си дракон?
Ами, само веднъж, когато бях малък.
Беше ужасна суша и старейшините го призоваха да направи дъжд.
Драконите страшни ли са?
О, да, но са добри богове.
Глупчо, светулките не са за ядене.
Драконите са страшни, но напоследък хората са по-страшни.
Идват.
Ще отида да поговоря с тях. Ти се сниши в тревата.
Искам да дойда с теб! - Не може!
Ще чакаш да те повикам.
Аха! - Тогава ще излезеш...
Ами рибата? - Да, донеси я, като те повикам.
Тогава ще им я дадеш.
Шаранът изглежда много вкусен. Как ми се иска да го опитам.
Скоро ти също ще хващаш такива.
Наистина ли? - Да.
Хайде, бързо се скрий.
По-ниско.
Тате, имам странно чувство относно тази работа. Бъди внимателен.
Знам. Усещам темето си много сухо...
Как се напих само!
Извинявам се, че ви задържах толкова до късно.
Не, не биваше да оставам толкова.
Не говорете така. Винаги сте добре дошъл.
Няколко такива визити и ще забогатееш.
Нямах предвид това!
Счетоводството се подправя лесно, но взе да става рисковано.
Напоследък началниците са станали подозрителни.
Бъдете предпазлив. - Старая се да не разберат.
Започнахме да култивираме земи, за които нямаме разрешение.
Ще забогатеем, а селяните ще останат с празни ръце.
Така си е.
Добра ви вечер.
Не исках да ви уплаша! Моля да ми простите.
Няма да ви задържам. Искам да кажа само няколко думи.
Всъщност имам молба към чиновник като вас.
Молба? Какво искаш?
Позволете да кажа, че живеем в Драконовото блато.
Дочухме, че мислите да го пресушите
и на негово място да засадите ориз.
Можем ли да се надяваме, че ще премислите решението си?
Ако ни отнемете блатото, няма къде да живеем.
Моля, размислете.
Много си нахален за някакво си чудовище.
Колко съм неучтив! Моля да ми простите!
Каппа, чу ли за какво разговаряхме преди малко?
Не разбрах нищо от разговора ви,
но изглеждахте така, сякаш е нещо много приятно.
Спри да лъжеш!
Ако не предприема нещо, ще ни издадеш. Не е ли така?
Не се гневете! За какво говорите? Нищо не съм чул!
Стига се преструва! Да изнудваш самурай е нечувано!
Простете му! Простете му!
Глупак! Махай се!
Татко, дай им шарана... - Забрави го, скрий се!
Господарю, вземете шарана, само се не ядосвайте!
Простете на баща ми! - Мълчи!
Господарю Шимизу, бъдете нащрек! Не се знае дали няма и други!
Тук няма други! Само ние сме!
Да бягаме! Ще ни нападнат всеки миг!
Господарю, моля ви, успокойте се!
Татко?
Това е божие наказание!
ВЪЛШЕБНО ЛЯТО
Наистина ли ще ходите на остров Бали?
Ние ще отидем в Хокайдо. - А ние в родния град на татко.
Изглежда, че само нашите нямат планове за лятото.
Как стана така? Юли е. Лятната ваканция наближава.
А откъде са вашите?
И двамата са от Сайтама и казаха, че е много наблизо.
Къде е остров Бали? - Не знам. Навярно на юг.
И какво има там? - Ами... океан.
Глупак! Нищо не знаеш.
Като отида ще науча всичко.
Гадняр!
Тъпата Кикучи! Койчи, падаш ли си по нея?
Стига ме майтапи! Няма начин!
Чао!
Ще се видим!
Вкаменелост от костенурка?
Страхотно!
Уехара, какво е това? - Нищо!
Можеш ли да се качиш?
Добре ли си? Ранен ли си?
Всичко се случи заради теб.
Не си вири носа, плашило!
Батко! - Първо питай кой е!
Кой е? - Аз.
Батко е в кал до ушите! - Какво?
Койчи!
Спънах се. - Недей така.
И без това прането не може да изсъхне.
Престани да се цапаш, чуваш ли ме?
Ще ти го върна!
Разбра ли? - Мхм.
Какво е това "мхм"? - Да.
Върви да се преоблечеш. - Добре.
Какво правиш?
Махай се! Това не е твоя работа!
Изчезвай!
Койчи, какво правиш?
И вратата си заключил. Отваряй!
Нищо не правя.
Намерих необичаен камък и сега го мия.
Защо заключи вратата? - Защото тя си вре носа навсякъде.
Не е вярно. - Вреш го.
Само гледах!
Какво? Какво?! Ей, какво е това?
Що за гадина? Не! Не! Не!
Бързо! Бързо! Изхвърли го някъде!
Отвратително е! Побързай!
Това не е ли каппа? - Каппа?
Какво? Наистина ли?
Ето какво трябвало, че да се прибереш по-рано.
Е, детето ми, къде е каппата? - Не знам.
Татко, подранил си.
Това ли е?
Невероятно е! Наистина изглежда като каппа!
То си е каппа!
Определено прилича. - Защото е.
Къде го намери? - В река Куроме.
Внимавай!
Виж какво сладко личице!
Беше много по-малък, но порасна, като го накиснах.
Куу!
Понякога казва "куу" и реших да го нарека така - Куу.
Я почакай! Защо си го кръстил?
Мислиш да го задържиш, така ли? - Татко, нали може?
И дума да не става! Не разрешавам тази гадина да остане вкъщи!
И аз не го харесвам!
Само го виж колко е мил.
Същото каза и когато доведе Оссан.
После той ти омръзна и сега аз го храня и разхождам.
И аз го храня понякога.
А знаеш ли, че каппата е много рядко животно.
Като онези, в Червената книга.
Дайте го в зоологическата градина, като е толкова рядко.
Мамо, изобщо не е страшен. Само го виж.
Не искам! - Учудващо сладък е.
Не искам! Спри! Не го навирай в мен!
Престани! Иначе ще се ядосам.
Не ме... убивайте.
Помогнете ми.
Койчи, бързо го върни във водата!
То проговори!
Полей темето му с вода. Ако изсъхне, капата може да умре.
Наистина ли?
Хайде, побързай!
Значи можеш да говориш?
Храни ли го?
Четох, че каппите обичали краставици и му дадох няколко резена.
Хапна малко. - Това да не ти е насекомо.
Трябва му нещо, което ще му даде сили.
Например? - Ами... нещо...
Ще яде ли сашими? - Добра идея.
Хайде, отвори уста...
Изяде го!
Мама винаги знае! - Разбира се.
И сега какво да правим?
Койчи, наистина ли искаш да се грижиш за него?
Да, разбира се. Обещавам!
Койчи, нека засега остане тайна, че вкъщи има каппа.
Защо?
Ще се вдигне голям шум, а животинката е още слаба.
Ще го оставите ли? - Брат ти иска да го гледа.
Останал е без сили. Хайде да му помогнем!
Престани.
Много е досадна. - Ти го каза.
Несериозно дете! А цяла вечер му повтарях!
Влизам.
Донесла съм обяд.
Обядът. Можеш ли да се храниш сам?
Благодаря много.
Няма никакъв проблем.
Извинете, къде съм? - Какво искаш да кажеш?
Река Черни очи близо ли е?
Изглежда някога река Черноока се е казвала Черни очи.
Кога е било това "някога"? - През периода Едо.
Куу, значи си около двестагодишен?
Когато са връзвали косата си на снопче.
За какво говориш? - Самураи? Замахват с меча!
Разсичат! Разрязват!
Виж, май му е лошо. - Какво има?
Куу, добре ли си?
Самураите ли? От самураите ли те е страх?
Тате го посече самурай.
Разбирам. Моите съболезнования.
После стана земетресение. Пропаднах и бях засипан.
И си бил погребан досега? - Извадил си късмет, че си жив.
Куу, бъди спокоен. Вече няма самураи.
Защо няма? - Защо? Ами защото...
Много неща са се случили.
Епохата на самураите е свършила преди повече от 100 г.
Глупава каппа, умри!
Скъпи домакини, задължен съм ви.
Благодарение на вас съм отново здрав.
Обещавам да ви донеса риба.
Благодаря ви от цялото си сърце.
Чакат ме в Драконовото блато.
Койчи!
Куу, почакай! - Насам ли?
Навън ли ще излизаш? Можеш да останеш при нас.
Татко ми е казвал, че каппа и човек не могат да живеят заедно.
Може да е вярно, но светът се е променил от твоето време.
Станал е много опасен.
Има ли самураи? - Няма, няма!
Но има други опасности. - Как го уговарят само...
Най-добре не излизай навън. - Куу?
В такъв случай, ще остана още малко при вас.
Заповядай, заповядай.
Темето ти не е ли сухо? - Сухо е.
Донеси вода! Не от чешмата, а минерална!
Тази вода е добра! От извор е.
Различаваш ли ги? - Да.
Как е истинското ти име? - Не мога да кажа.
Ако кажа името си на човек, той ще ме урочаса или прокълне.
Що за глупости?
Бил съм погребан дълго време и съм забравил истинското си име.
Не унивай. Все някога ще си го спомниш.
Дотогава какво ще кажеш за "Куу"? - Куу...
Накрая май аз ще го гледам. И храната му не е евтина...
Не говоря за теб.
Варим около десет минути. - Колко вкусно мирише!
Докато се свари, нека приготвим още едно ястие.
За това ще ни трябват следните продукти...
Здравей!
Има ли нещо интересно по телевизията? - Разбира се!
Само не гледай толкова отблизо. Ще си развалиш очите.
Ти си умел ловец! - Какво?
Виж колко вкуснотии си уловила!
За разлика от теб, бащата на Койчи цял ден е на лов и нищо не носи.
Жените на каппите се трудят повече от мъжете.
Явно и при хората е същото.
Разбира се!
Аяме, Хитоми, довиждане! - Чао!
Извинете ни. - Благодаря.
До утре. - Чао!
Какво е това? - Охлюви!
Оссан!
Махни се!
Хитоми, не го тормози.
Аз винаги си сядам тук.
Носиш май-май. - Охлюви! Глупак!
Не е глупак. Наричат ги още май-май.
Не!
Изяде го! Изяде охлювчето!
Не го ли донесе за Куу? Хората ядат ли май-май?
Понякога ги ядем, но...
Не се ядат сурови! Готвят се и нарича се "ескарго".
Това е просто гъби. Няма да ти дам охлюви.
Ескарго е много вкусно! Да отидем ли да ги опитаме?
Не! Не! Не!
Куу, какви други насекоми ядеш? - Моля те, стига.
Гмуркачи, големи мухи и такива. Водните кончета също са вкусни.
Също и земни червеи.
Койчи, какво е това?
Не отваряй! Гледай да се криеш!
Това е колело. Возиш се на него.
Не си показвай главата и не говори.
Койчи, нещо идва! - Това е кола.
В нея просто се возим. Нищо няма да ти направи.
Тук те открих.
Лежеше в онази дупка.
Това ли е река Черни очи? - Да, сега се нарича Черноока.
А тази ограда защо е тук? Как стигате до реката?
Ами ние не ходим там.
Защо? В нея живеят лоши каппа ли?
Не, разбира се
Това ли е Драконовото блато? Каква е тази сграда?
Къде е тресавището? - Не викай толкова.
Сигурен ли си, че е това? - Да, тук живяхме с татко.
Може да е било пресушено. Няма много блата наоколо.
Куу, виж влака! Онази голямата кола!
Куу...
Мисля, че тук не се е изменило много от едно време.
Може ли да изляза? - Не може!
Минават хора и наоколо има къщи. - Навсякъде има хора...
Е, да.
Тук вече не са останали... Каппите.
Какво можеш да направиш, минали са няколкостотин години.
Къде да отида? - Можеш да останеш тук.
И мама беше убита от хора.
Аз няма да постъпя така, нито семейството ми.
Тук можеш да си спокоен. Истината ти казвам.
Койчи, вечеря!
Ще се ободриш, щом хапнеш.
Много рано се прибираш напоследък.
Не го дръж така грубо! - Нищо му няма.
Хайде, Куу. Седни си на стола.
Какво става с Куу? Болен ли е?
Не е. Днес го изведох навън.
Никой не го видя, нали? - Мисля, че не.
Трябва да си напълно уверен!
Моят стол! Моят стол! - За какво вдигаш толкова шум!
Вече не го ползваш, защо не му го отстъпиш?
Не!
Хитоми! - Защо го блъсна?
Какво правите?
Какво има, Куу? - Ще се борим ли?
Помислил си, че ще се борим. Каппа много обичат сумото.
И аз така прочетох.
Значи е било вярно.
Какво беше това? Много слабо, Хитоми.
Страхотно! Много си силен, Куу. - Това е нищо.
Изненадан съм. А виж се какъв си малък...
Сега е мой ред. - Хайде!
Изчакайте малко! - Искаш да се бориш ли, мамо?
Не, първо ще вечеряме! Идвай и ти, Хитоми!
Ще хапнем за сила и ще се сборим. - Така да направим!
Така, готов ли си? - Готов!
Внимавайте!
Добре! Застанете по местата си...
Готови... борба!
Няма начин! Не бях готов! Хайде пак!
Добре.
Какво става, Койчи? Хайде пак!
Предавам се. - Не давам! Батко глупав!
Млъкни. Не мога да го бия. Куу е много силен.
Ей, тате?
Добре! Ще се сборим ли? - Какво?
Застанете по местата си...
Готови... борба!
Не е добре да разчиташ само на сила. - Предавам се, много си силен, Куу.
Това не е възможно. - Сега мама!
Няма да стане!
Стига си тормозила Куу или пак ще полетиш.
Това вкусно ли е? - Да, добро е.
За да отпразнуваме, ще ти дам да опиташ.
Не го прави.
Тогава ще ти сипя малко на темето.
Ето, поздравления.
Тази вода е пълна с енергия!
Някак ми стана много хубаво.
Изглежда алкохолът се просмука през темето.
Целият почервеня!
Не те ли предупредих? - Ама аз си помислих...
Дух на Дракона, призовавам те... - Пиян ли е?
Теменцето ми изсъхна, накарай времето да завали...
Капни, ръсни, да вали като из ведро.
Капе, капе, капе.
Джон джораге...
Щом кат' завали и старците танцуват!
Капни, ръсни, да вали като из ведро.
Капе, капе, капе...
Куу! - Божичко!
Дайте вода и лед! - Куу, добре ли си?
Не се отваря само с бутане.
Куу?
Прави каквото ти кажа...
Здрасти!
Ти ли ми помогна?
Не говори на глас. Хората от къщата ще те забележат.
Говори наум, като мен.
Още не мога така.
Просто опитай.
Чуваш ли ме? - Да.
Наистина? - Да, чувам те добре.
Много от събратята ми можеха така, но аз никога не съм пробвал.
Може би сега мога, защото дълго седях под земята.
Но не знаех, че и кучетата имат тази способност.
Само някои от нас могат.
Не казвай на семейството за това си умение.
Да, разбрах.
Хубав дъжд. Благодаря ти.
Харесваш дъжда? Това е необичайно.
Отивам да се помотая.
Внимавай да не те видят хора.
Добре. Искаш ли да те освободя и да дойдеш с мен.
Не, мой дълг е да пазя къщата. Не мога да се отдалечавам.
Сигурно е неудобно. - Не е съвсем така.
Тук ме хранят. По-добре така, отколкото на улицата.
Гледай да се върнеш.
Хората от къщата не са лоши.
Да, нали и ти си при тях.
Наистина? Толкова ли е страшен?
Определено. Направо ще се побъркаш.
Какво толкова? Някакъв си филм.
Да, но...
Каппа...
Има ли такова нещо при вас? - Какво за каппа?
Аяна чула от Хитоми. В къщата ви имало каппа.
Скарах й се, но едва ли ще можем да крием вечно.
Трябва да измислим какво да правим с Куу.
Май изобщо не ти пука!
Сама ли трябва да се тревожа за всичко!
Покажи ни каппата.
Моля те.
Такова нещо като каппа няма.
Не ни лъжи! В интернет всички говорят за това.
Каппата на семейство Уехара!
Съжалявам, нямаме такава.
Хубаво! Дръж си я!
Не ме интересува. Да вървим.
Имал каппа?
Каппите съществуват ли?
Хайде.
Наистина ли има каппи? - Би било яко, ако има.
Да тръгваме. Ще се прибираш ли?
Извинявай.
Кикучи, защо търпиш това?
Така ще решат, че всичко им е позволено.
Няма нищо. Не им обръщам внимание. - Защо?
Много е мрачна.
Уехара!
Него ден намери каппата, нали? - Не знам.
Защитавай я.
Млъквай, плашило!
Здравей! - Добре дошъл.
Тук е толкова горещо. Не издържам.
Куу, хайде да се борим. - Хайде!
Сигурно замръзваш. - Ще ми простиш ли?
Калпазани... Достатъчно!
Мирувайте! Забраних да се борите горе!
Извинявай. - Съжалявам.
Как можахте на най-хубавия момент...
Койчи, ще ми почетеш ли?
Това е каппа. Нещо за каппите ли пише?
Вярно. Къде ли е това?
"Домът на приказките, Енно. Пътувай и срещни каппа."
Сериозно? - Можеш ли да срещнеш каппа?
Не е "Енно", а "Тоно".
Естествено, че не давам да отидете толкова надалеч с Куу.
Хайде де!
Не обръщайте внимание на списанията. Няма да видите каппа...
Но ако Куу отиде, може да намери нещо.
Тогава да отидем всички?
И без това нямаме планове за лятото.
Хайде да отидем всичко заедно! Какво ще кажете?
Хитоми иска да отиде, нали? - Искам на пътешествие с влак.
На такова винаги можем да отидем. Какво ще кажеш?
Това лято положението на работа е деликатно.
Хайде, татко, разреши ни.
Не давам. Освен това как ще стигнете до Тоно?
Ще разуча. - Няма да стане.
Какво е "деликатно"? - Моля те, тате.
Увери се, че не си забравил нещо. - Сега проверявам.
Взе ли си мобилния? - Да.
Билетът? - В мен е.
Аз ще потеглям. - Знам. Дано намериш твоите.
Чао.
Не се преуморявай. Внимавай да не видят Куу.
Само за това говорите... - Е, аз ще тръгвам.
Обади се, като стигнеш! - Добре.
Мама е досадна. Едно и също повтаря.
Не говори така за родителите си.
Не говори. Ще ни разкрият.
Дори не погледна назад. - Защото се срамува.
Какво?
Какво толкова казах?
Хубаво, ще ти се обадя, щом пристигна.
Добре, дочуване.
Куу... - Не се показвай.
Можеш ли да потърпиш още малко? - Куу?
Погледни навън.
Колко бързо!
Пейзажът направо прелита!
Оризови поля! Оризови поля, Койчи!
Точно както край Драконовото блато.
Значи така е изглеждал градът ни едно време.
Струва ми се, че може да има и каппи.
Шин-Ханамаки
Шин-Ханамаки... Прехвърлянето за влака...
Стана много задушно... - Да.
Влакът пристига на втори перон.
Тоно
Приятно ми е.
Каппи на всяка крачка. На точното място сме!
Защо не се обади веднага, след като пристигна?
Каппи?
Не си губи времето, а наеми колело. Внимавай да не те блъсне някоя кола.
Знам.
Брат ти е пристигнал.
Дано зареже Куу там! - Не говори така.
Реката на каппа!
Пристигнахме ли? - Не излизай!
Може ли да изляза? - Не, навсякъде има хора.
Дали има каппи?
Погледнете, поставили са камера!
Денонощно наблюдава реката, така че всичко, което става тук
може да се види в интернет.
И веднага ще разберем, ако се появи каппа?
Да, и ако заловите каппа, ще получите 10 милиона йени.
Само не я наранявайте.
Ловите каппи?
Каппа?
Дадоха ни задание през ваканцията да напишем за каппите.
Ясно. Значи търсиш леговището им?
Тоширо, къде може да има? - Нямам представа.
Ако бях хванал досега, да съм взел наградата.
Къде ще намериш такава глупава каппа, която да се остави да я уловиш?
Ще ти покажа някои места, дай си картата.
Благодаря ви. - Само внимавай!
Каква жега!
Много хубаво беше! Наплискай ме пак.
Сигурен ли си? - Да.
Наблизо има красива река
Написано е, че наблизо има каппи? - Не, не.
Може би са наблизо. - Реката е хубава.
И мирише на риба.
Тук ли сте, каппи?
Мога ли да изляза?
Мога ли? - Да, ще те пусна долу.
Ей, ама той не се показва! Това не е добре!
Живата риба е много вкусна!
Отдавна не бях плувал и ми е много хубаво!
Реката е чудесна, Койчи.
Ще дойдеш ли да плуваш с мен? Ще дойдеш, нали?
Хайде, влизай вече!
Трябваше да си взема бански.
Ледена е!
Какво е това? Държиш се като момиче!
Какво ще кажеш за пърдящото плуване? - Нагълтах се с вода заради теб!
Ку, плуваш невероятно добре!
Всички каппа плуват така.
Каппите са страхотни! Много ми харесва!
Тук сме само ние.
А би трябвало да има каппи край такава река...
Казаха ми много други места. Да ги проверим утре.
Добре.
Тази къща е била построена в края на периода Едо.
В края на Едо? Изглежда много красиво...
Добре възпитават децата в Токио.
Няма такова нещо. Не съм чак толкова различен.
Вярно, че живея в Токио, но край нас има оризови поля.
Не е много по-различно оттук.
Това е стаята ти.
Знаеш ли какво е зашики-вараши?
Да, донякъде.
Нещо като домашен дух, нали?
Говори се, че наоколо броди дете-призрак.
Какво?
Ако случайно го видиш, няма от какво да се плашиш.
В крайна сметка е добро божество и носи късмет на къщата ни.
И какво й имало на къщата?
Дошъл си от Токио сам?
Децата от Токио са много независими.
Не е голяма работа. - Не, голяма е.
Голяма е. - Не, не е така.
И с какъв апетит само се храни. - Юначага.
Още е съвсем малък. - Да, така е.
Рядкост е да видиш каппа.
Вие трябва да сте зашики-вараши. - Да.
Дошъл съм да диря други каппи, но не мога да ги открия.
Знаете ли къде са?
Не съм виждала каппа последните сто години.
Куу...
Да не са се преместили някъде или всички са умрели?
Цветето разцъфна. Вятърът подухна.
Снегът танцува и навсякъде покрива...
Но ето, че аз още съм тук.
Някак си, ти също си тук.
Заспи, заспивай.
От миналото до сега и занапред, утрото ще идва, както му е ред.
Такава е волята на духовете, мило дете.
Дете заспало, спи си.
Дано днес открием каппи.
Койчи... Да се прибираме.
Но не знаеш дали това момиче-дух е казало истината.
Знам. - Откъде?
Нека пак да потърсим. Може би...
Койчи, ние не лъжем.
Само хората го правят.
Койчи, да се прибираме.
Чакаме бързия влак. Той ще дойде чак довечера.
Какво да купя? - Какво ще кажете за Каппа кейк?
Каппа кейк? - В пакета са 10 само за 200 йени.
Хубави ли са? - Да.
Някога напускал ли си родното си място?
Не, сега ми е за първи път. - Добре!
Камаиши
Койчи, къде отиваме? - Ще видиш.
Койчи, може ли по-внимателно!
Нямам думи... Какво голямо езеро!
Това е океанът. - Океанът?
Защо не поплуваш?
Вода! Вода! По-бързо! Вода!
Щипе!
Каква солена вода само. Вътре едва ли има риба.
Има страшно много!
Сигурно е много солена.
Какво говориш! Вкъщи ядеш риба от морето.
Като се приберем, да потърсим каппи някъде другаде.
Добре.
Отивам пак да ме нащипе.
Почакай, момче!
Ти ли си Уехара Койчи?
Аз съм репортер.
Искам да те попитам за твоята каппа.
Само за малко!
Не е ли това?
Извинявай.
Снимай!
Какво правиш? - Не бях аз!
Това нещо беше!
Какво стана?
Заснеха го! - Куу ли?
Идваха днес. Тези папараци...
Навярно са те причакали.
Повтарям ви, не искам да ги публикувате.
Куу плува страшно добре! Може да скача като делфин!
Истина е! Нали, Куу? - Какво е делфин?
Риба е! Глупак!
И кой е глупав! Делфините са бозайници! Глупачка!
Койчи! - Лъжец! Делфините са риби!
Нали, мамче?
Делфините са бозайници...
После ще ти обясня за тях.
Казвах, че Куу е невероятен! Може да плува с пърдене!
Как може да се смеете при тази ситуация?
Куу можел да плува с пърдене.
Списанието ще публикува снимките. Цяла Япония ще разбере за него.
Не си го изкарвай на нас! Измисли какво да правим!
Вярно! Имам подарък за Хитоми.
Намерих този красив камък, докато плувах в морето.
Като извинение, че изядох май-май онзи ден.
Виж го какво е хубаво...
Хитоми, няма ли да благодариш? - Не е ли стъкло?
Съжалявам и благодаря. - Няма нищо.
Значи я харесваш?
Да потичаме!
Какво ти става? Толкова се старах, а ти...
Глупаво дете.
Да, Койчи още не е готов за тази стъпка.
А защо не е по-дружелюбен с нея?
Хората са доста сложни създания.
Виждам, че знаеш много за тях.
Да, отдавна живея сред людете.
Понякога хората са страшни. - Вярно е.
"Ексклузивен репортаж! Снимки на жива каппа!"
Г-н Уехара, изчакайте малко! - Само няколко думи!
Е, не! Изглежда стар. И прическата му никаква.
Хайде пак.
Ало?
Съжалявам, но не искаме да даваме интервюта. Извинете.
Хайде, бъди твърд!
Разберете...
Много е уплашен и засега отказваме интервюта.
Говорите за каппата, нали?
Наистина ли каппата е счупила фотоапарат
с някаква особена сила?
Не сме забелязали подобни умения. Вероятно е станало недоразумение.
Но фотографът е вдигнал температура и в момента е болен.
Просто съвпадение.
Моля за извинение.
Днес предаваме на живо от къщата, където живее каппа...
Куу, станал си звезда. По телевизията говорят за теб.
Страх ме е... Всички тези хора...
И онези неща, с голямото око...
Заради мен се вдига такъв шум. Много съжалявам.
Не се притеснявай. Доста е забавно.
Ти ли наистина счупи камерата?
Не знам.
Помислих, че окото със светкавицата ще ме изяде.
Тогава бях изпаднал в ужас...
Много готино, как ми се иска и аз да мога така!
Не си ли на работа? - Взех си отпуск.
... Камерата е била повредена в резултат на някакво въздействие.
Възможно е каппата...
Какво? - Нищо.
... да притежава уникални способности.
Няма ли да гледаме? - Няма.
Стига... - Не е нужно да вдигаш.
Там има някой.
Това е къщата!
Мамо, това ли е къщата? - Хайде да си вървим!
Кажете, какво ядат каппа? - Ами... краставици...
Краставици! Естествено, че каппите обичат краставици!
Значи е истина!
Виж колко стара изглеждам... - Ами стара си...
Хубаво е, че с татко ви дават по телевизията.
Да не сме го искали. Беше толкова неловко.
Аз съм виновен!
Заради мен г-жа Юкари остарява!
Стига, беше само шега.
Виж, още съм млада. И кожата ми е все така гладка.
Куу?
Какво се смеете? Това е много грубо.
Но защо не ни показват това създание?
Как се казваха... Уехара? Откъде да знаем, че не лъжат?
Това е най-важната новина на деня и затова трябва да се уверим.
За каппа говорим, чудовище.
Няма да те карам да се показваш на живо,
но може ли да те снимам с видео камерата?
Ясуо има проблеми, нали?
Добре. Повече не мога да съм ви в тежест.
Наистина ли? Благодаря.
"Тема на деня: каппа."
Куу, ще наведеш ли глава? - Така ли?
Да. Това е темето му. Ще си покажеш ли гърба?
На гърба има черупка.
Мислех, че вече свикнахте с моя вид.
Разтвори юмрук. Между пръстите има ципа.
Да, това наистина е каппа. Какво ще кажете, г-н Кагами?
Нямам думи! Съдейки по всичко, каппите наистина съществуват.
Сега още повече ми се иска да я видя с очите си.
Какво става?
Такава сензация, а те го крият.
Ще излизам. - Внимавай.
Извинете! Пусне ме да мина.
Г-н Уехара, искаме Куу да бъде главен герой във филм.
Искаме го за реклама!
Запланували сме сериал!
Ще му направим фото албум!
Едно-две... Куу, погледни насам!
Не безпокойте местните жители! Молим да не викате!
Млъквай! Ти си по-шумен!
Куу, излез! - Да, излез навън!
Не викайте!
Нашите партньори ни помолиха да поканим Ку
и вашето семейство в нашето предаване.
Имаме големи договори с тях и затова, ако може...
Добре.
Наистина ли? - Поне толкова ви дължа.
Не мога вечно да се страхувам от тях.
Ура! Телевизията!
Разбра ли? Не им обръщай внимание.
Извинете, детето ми излиза. Не го снимайте!
Върви.
Пуснете го да мине!
Койчи, как е Куу? - Разкажи ни всичко.
Чакай, Койчи!
Здравейте!
Успях да им се изплъзна. От къщи съм тичал дотук.
Пръдня на каппа!
Уехара.
Кучето онзи ден... Казва се Оссан, нали?
Когато бяхме в първи или втори клас, чух името му, като идвах у вас.
Защо сте го кръстили "старче"?
Когато го прибрахме, в муцуната приличаше на старец.
Ходи ли някъде? - Да, в Тоно.
Посети ли Ханамаки?
Само за да сменя влаковете. - Така значи...
Какво има в Ханамаки? - Родното място на Кенджи Миязава.
Харесваш ли го? - Да, определено.
Чел ли си негови книги? - Не.
"Нощ над Галактическата железопътна линия"
От Кенджи Миязава.
Не се бутайте! - Куу излиза навън!
Добре ли си?
Ще дойда с теб. Само ги помоли.
Какво има? - Може ли да вземем Оссан?
Какво става? - Куу поиска да вземем Оссан.
Моля.
Какво правите?
Отдръпнете се! - Не се блъскай!
Отстъпете!
Повали го! Страхотно!
Не се страхувай. Всичко ще е наред.
Койчи се държи особено. - Да, развълнуван е.
Хората се променят изведнъж. Предишният ми собственик беше така.
Какво се случи?
Докато беше дете, се разбирахме прекрасно.
Често играехме заедно.
Много го обичах. Грижеше се добре за мен.
Но след време започнаха да го тормозят в училище.
Изглежда, че можеше да си го изкарва само на мен.
Биеше ме всеки ден. Навярно и той е търпял същото.
Защо му се случваше това, така и не разбрах,
но страдаше много.
Не ми харесваше да ме бие и не исках да гледам как се променя.
И тогава избягах.
Тичах ли тичах, докато не ми се подкосиха краката.
В този момент ме намери Койчи.
Той беше още дете, също като първия ми собственик.
Защо хората се променят? - И аз това се чудя.
Добър ден! - Добър ден.
Насам, ако обичате.
Изчакайте малко тук.
След малко ще се върнем.
Какво ще правим с "дрънкулките"?
Трябва да прикрием интимните части. - Мислиш ли?
Изключено е да го снимаме гол.
Къде се дянаха децата?
Отидоха да гледат каппата, която живее в сем. Уехара.
Сериозно? Днес ли беше? Тогава никой няма да дойде.
Да отидем да гледаме и ние. - Защо пък не.
Днес сме поканили специален гост.
Да приветстваме каппата Куу!
Заповядайте!
Сладък е!
Моля, заповядайте насам.
Благодаря, че дойдохте. Приятно ми е.
Добре дошли.
Това е Куу! - Наистина...
Не е ли робот? - Истински е!
Самата истина! Сега го дават!
Онова дете! - 10 милиона йени!
Това не е ли детето?
Може да е малко нервен. Не можем да го виним.
Това е страхотно! Много съм развълнувана!
Какво? - Миришеш лошо.
Това е парфюм. - Изглежда Куу не харесва парфюма.
Даже много добре си мириша! - Да проверим!
Миришеш лошо!
А сега да представим другия ни гост.
Той е етнолог и отдавна вярва в съществуването на каппи -
г-н Шимизу Сумио. Заповядайте.
Насам, ако обичате.
Добре дошъл. - Здравейте.
Сега ще се опитаме заедно да разгадаем загадката около каппите.
Вие отдавна вярвате...
Какво има? - Той прилича на убиеца на татко!
Какво?
Наистина съм трогнат. Искам да благодаря на Куу.
И през цялото време сте вярвал в теорията си?
Да. В семейството ни се предава доказателство.
Какво е то?
Ръка на каппа.
Ръка на каппа?
Била е на зла каппа, която мой предшественик самурай е победил.
Ръката е вътре.
Заради това семейно наследство
никога не съм смятал каппите за измислени чудовища.
Г-н Шимизу, бихте ли я показал?
Да, въпреки че едва ли е нещо, което Куу ще иска да види.
Искам да видя.
Татко...
Искаш да кажеш, че това е ръката на баща ти?
Това е немислимо!
Куу, вярно ли е? Това ръката на баща ти ли е?
Вярно е!
Това е ръката на татко! - Откъде знаеш?
Защото знам и това е!
Но това... неприятна работа.
Може ли да ми я върнеш? Тя е важна за мен.
Твоят предшественик е убил баща ми!
Баща ми не беше лоша каппа!
Изкусен в лова на риба, мил...
Беше достойна каппа!
Искаше само да помоли
да не правят блатото на оризище, защото там беше домът ни.
Предшественикът ти изведнъж извади меча си и го посече!
Моят баща, когото обичах!
Истина ли е? - Прекалено много съвпадения.
Г-н Шимизу, мислите ли, че думите на Куу са истина?
Случило се е през периода Едо, така че...
Прав сте.
Може би Куу има някаква сила и вижда...
Не плачи.
Стига!
Какво стана?! - Какво става в студиото?
Не се вижда какво става! - Пуснете реклами!
Куу, успокой се. Дай ми ръката.
Какво седите? Вървете да му помогнете!
Проклятие!
Всичко е наред. Не се страхувай. - Нищо няма да ти направим.
Качвай се!
Стой!
Избяга! - Куу!
Чакайте! В ефир сме!
Какво? Каппа и куче?
Хванете ги!
Къде да отидем? - На някое тихо място без хора.
Добре!
Това е Куу!
Какво е това място? Навсякъде коли и хора!
Ръка!
Хайде млъкнете!
Тук е опасно! И много страшно!
Чакай!
Оссан, не се ли умори? Спри да бягаш.
Нищо ми няма. Приятно е отново да тичам на воля.
Това не беше ли каппата? - Куу!
Стига ни гонихте!
Да вървим след него!
Няма начин! Това Куу ли е?
По дяволите!
Оссан! - Добре ли си?
Съжалявам, провалих се. Ще трябва да продължиш сам.
Не искам! Стани!
Много боли!
Аз съм виновен!
Дали му е потръгнало в живота на онова момче?
Нямаше ли да е по-добре да бях останал при него?
Можеше пак да стане добър...
И всичко щеше да бъде като в доброто старо време...
Оссан! Оссан!
Умря ли?
Животът е жесток! - Бързо, снимайте!
Гадно е!
Разстроен е. - Май има някаква странна сила.
Миличкото...
Ей, имаме мръвка!
Да хапнем, преди да изгние!
Да ядем! Ще излапаме и малкия.
Какво беше това?
Куу, опасно е да се катериш!
Слез! - Къде е полицията?
Внимавай! - Катери се!
Слизай!
Да! Каппата Куу!
Куу се катери по кулата!
Оссан мъртъв ли е? - Защо...
Там горе! - Куу!
Къде е? - Горе!
Куу!
Вътре има стълби. Да се приближим.
Можем ли да доближим от стълбите? - Да, имаме служебен вход.
Извинете, ние сме семейството на Куу.
Татко, никъде не са останали тихи места без хора.
Същински човешки кошер.
Няма място в този свят за каппите.
Хората са ги избили всичките.
Целият изсъхнах...
Останах без сили.
Татко, какво да правя?
Уморен съм.
Искам да дойда при теб.
Ако скоча оттук, ще стигна при теб, нали?
Татко, помогни ми!
Татко! Татко! Татко!
Куу, не мърдай от там!
Идваме да те спасим!
Завържете въжето тук! Веднага!
Ключовете, бързо!
Куу, отговори ми!
Какъв е този облак? - Ужас!
Страх ме е! - Какво е това?
Разбрах, татко. Искаш да остана тук.
Куу!
Стой там!
Никога вече няма да те разочаровам! Моля те, не бягай!
Дръж се здраво. Ела.
Оссан е искал да спаси Куу.
Направи каквото ние не успяхме.
Много очевидци твърдят, че са видели дракон,
но на снимките и записите не се вижда нищо.
Връзката между Куу и дракона остава загадка
и все повече хора настояват за проучване на силите на Куу.
Сега слагаш крака си отпред и го подсичаш.
Така ли?
Разбрах. Хайде пак.
Куу, готово е.
Стои идеално. - Добре изглежда.
Благодаря за красивия подарък. - Нищо особено.
Аз също искам такъв! - Знаех си, че и ти ще поискаш.
Вземи. Това е за твоето стъкълце...
Тоест за камъка, който ти подари Куу.
Хитоми, престани да си устройваш тайник на дивана!
Добре.
Какво правите? - Само батко няма!
Искаш ли и ти? - Не.
Иска!
Млъквайте! Само да ви пипна!
Баща ви казва...
Вече няма смисъл да се крием
и следващите почивни дни ще отидем на някоя чиста река.
Сериозно? Ура!
Къде ще отидем? - Още не сме решили.
Ще си вземем ли ядене? - Ще вземем.
Ще може ли да се лови риба? - Разбира се.
Вероятно ще дойдат и от телевизията, но татко казва, че няма значение.
Сигурно ще е хубаво.
Сега всички искат да видят Куу, но след време ще свикнат с него.
И тогава пак ще заживееш нормално. - Да.
Исках да видя дракона.
Но в цялата бъркотия изобщо не го забелязах.
Защо не помолиш Куу? - Помолих го,
но каза, че не го е повикал той, а баща му.
Дори не знам дали да му вярвам.
Невероятни са Куу и баща му.
Много любовно го раздаваш, Коу!
Вие какво, влюбени ли сте? - Глупаци! Нищо подобно!
Мрачната принцеса и дружката на каппата!
Родени сте един за друг!
Не се ли боиш от магическата сила на онази каппа?
Как само плачеше над мумифицираната ръка.
Направо ми се догади!
Убили са баща му! Ти какво очакваш?
Откъде знаеш? Тества ли ДНК-то му?
Я кажи! - Куу знае!
За какво говориш?
Да не се побъркваш от каппа треска? - Каква е тази каппа треска?
Баща ми казва,
че каппите са като извънземни и имат странни болести.
Пазете се!
Каппа треска!
Спрете! - Мрачната принцеса се ядоса!
Какво ти има? Да не си в цикъл?
Чух, че баща ти ви е оставил, защото си има любовница.
Какво от това? Какво общо има?
После се оказало, че и майка ти му слагала рога.
Млъквай, тъпако! Остави ме!
Виждам й гащичките!
Какво се впрягаш, глупачке? И ти ли си болна от каппа треска?
Добре! Извинявам се!
Ти си силен...
Куу ме научи. Майстор е по сумо.
Ясно. - Това ми беше първият бой.
По-добре да не се биеш. - Да.
На същото място сме.
Някъде тук намери Куу. - Да, така мисля.
Вече не можем да различим къде беше.
Доста време мина от тогава.
Уехара, аз ще се местя.
Родителите ми се развеждат и отивам в родния град на мама.
Вдругиден потегляме и ще уча там от другата година.
Ясно.
Благодаря, че поговори с мен.
Не плачи.
Много неща ти се струпват, но не се предавай.
Аз ще си ходя...
Довиждане.
Ти също се прибери.
Куу каза, че трябва да си тръгне. - Защо?
Получи някакво писмо и веднага се развълнува.
Койчи!
Погледни това!
"Веднага идвай тук. Изпрати се като колет."
Трябва да е номер.
Койчи, това не е писано от човек.
Какво мислиш?
Какво има? Случило ли се е нещо? - Не, нищо.
Как разбра? Ами ако някой иска да те измами?
Пролича, щом го видях. Най-добре да го послушам.
Ще тръгна утре.
Утре? - Няма за къде да бързаш.
Утре трябваше да ходим на реката. Нали и ти искаше да дойдеш?
Съжалявам.
Глупав Куу! Върви си вече!
Хитоми...
Разделяме се много внезапно.
Утре Куу потегля на път.
Може да е скромна, но това е прощалната ни вечеря.
И така, да пожелаем всичко хубаво на Куу.
Татко, защо не го спреш? Защо го оставяш да си тръгне така?
Койчи, помниш ли как разправяше колко весел бил Куу на реката.
Да.
Ние сме различни от Куу.
Бита, обичаите ни.
Можем да ходим на такива места! Не е толкова трудно!
Но не можем да ходим всеки ден.
Куу е свикнал да живее ежедневно в такава среда.
Начинът му на живот досега не е естествен за него.
Татко ми е казвал, че хората са взели водата и земята,
а накрая ще бъдат техни вятърът, небето и домовете на боговете.
В замяна ще загубят душите си.
Някога смятах хората за чудовища.
От твоя гледна точка, може и да сме...
Но след като живях с вас, разбрах, че хората не са такива.
Тогава защо не останеш тук?
Ако остана, ще трябва да живея като човек.
Когато някой ден умра,
ще отида където ме чакат мама, татко и предшествениците ми.
Как ще ги погледна в очите, ако съм забравил бита на каппите?
И ако остана повече, ще ми е по-трудно да ви напусна.
Затова си тръгвам.
Хайде, да ядем.
Вкусно!
Хайде, бързай!
Гледайте фотоапарата.
Още веднъж.
Куу, светкавицата нали не те стряска?
Тази не е страшна.
Водата и храната достатъчни ли са? - Предостатъчни.
Вземи снимките. И онези от вчера са вътре.
Ще ги пазя.
Добре. Ще тръгваме ли? - Да.
Хайде!
Кога ще ни дойдеш на гости?
Хитоми, Куу ще...
Кога ще...
Хитоми, не плачи.
Не знам кога, но обещавам да ви навестя.
Каппите не лъжат. Повярвай ми.
Всичко хубаво.
Съжалявам, че стана така. Благодаря, че дойде в дома ни.
Нищо подобно. Аз благодаря, че се грижихте за мен.
Държи нещо.
Господа репортери!
Отказахме се да отглеждаме Куу в такава среда.
Ще го заведа на място, където да живее като каппа.
Моля, спрете да наблюдавате къщата ни.
Куу?
Сега ли? Къде ще го заведете?
Не грешим, нали? - Не грешим.
Грешно беше досега.
Потегля! - Чакай!
Бързай! Стига се влачи!
Бързо! Бързо! - Май ще местят Куу!
Добре, махнаха се. Койчи!
Внимавай.
Ще те пусна.
Куу, искам да отидем на едно място преди това.
Знаех, че си намислил нещо. Добре.
Да?
Сайоко тук ли е? - Уехара?
Какво има? - Куу.
Влез.
Сама ли си?
Просто влизай.
Тръгнал съм да изпращам Куу и си помислих преди това...
Кой е това? - Кикучи.
Чест е да се запознаем. - Приятно ми е.
Куу, досега не съм ти казвал, но те намерих благодарение на нея.
Значи ви дължа живота си. Много съм ви благодарен.
Няма за какво. Радвам се, че съм помогнала.
Кикучи е силна.
Няма кой да й помага и се справя сама.
И аз бях лош с нея...
Кикучи също си тръгва утре.
Затова исках да се срещнете.
Тя разбира много по-добре как се чувстваш.
Благодаря.
Ще тръгвам, преди да е станало късно.
Ще отида до Киосе за всеки случай. - Мога ли да те придружа до гарата?
Ще тръгваме ли, Куу?
Койчи, Кикучи...
Радвам се, че ме намерихте вие.
Беше си чиста случайност.
Не е било случайност.
Определено е било решено много отдавна.
Благодаря.
Мислех, че никъде няма място за мен,
но съм се заблуждавала.
Ще отида на ново място, както Куу.
Иначе нищо няма да се промени.
Извинявай, и аз не знам какво говоря. - Нищо.
Мога ли да ти пиша?
Да! Обещавам да отвърна! Знаеш ли ми адреса?
Да. Пазя картичката ти за Нова година.
И така... - Да.
Куу, влизам да те изпратя. - Добре.
Добре ли си? - Да, добре съм.
Е, аз съм дотук.
Искам да изпратя този пакет.
Напиши адреса. - Добре.
Изпратете го като чуплив пакет, моля.
Готов си. - Кога ще минат да го вземат?
Това? - Да.
Някъде след час. - Благодаря.
Койчи... Извинявай, че те изплаших.
Знаеш ли, винаги чувах мислите ти.
Койчи, не се самообвинявай. Не съжалявам за нищо.
Беше ми забавно да живея с теб, а аз никога не лъжа.
Куу, трябваше повече да...
Нищо, Койчи Някой ден пак ще се срещнем.
Койчи, радвам се, че не умрях.
Койчи, ще ценя живота си, който ти спаси.
Да му се не види!
Хей, жив ли си?
Хайде, съвземи се!
Вода, вода!
Отново съм жив! - Добре ли си?
Ти не си човек, нали?
Защо приличаше на човек?
За да заблудиш хората, най-добре да приличаш на тях.
Аз съм кижимуна, горски дух. Нещо като роднина на каппите.
Ще те науча как да ставаш на човек. Много е полезно.
Можеш да ходиш по баровете при младите дами!
Къде сме? - Янбару в Окинава.
Беше в голяма опасност.
Видях те по телевизията и реших, че трябва да направя нещо.
Радвам се, че успя. Остани колкото искаш.
Тук рядко минават хора.
Можеш хубавичко да си починеш.
Благодарен съм. Разчитам на грижите ви, кижимуна.
Зарежи тези формалности! Можеш да ме наричаш Оссан.
Аз съм Куу. Хората ми дадоха това име.
Куу, в горичката отзад има река. Искаш ли да поплуваш?
Да! Много искам да плувам!
Духове на тези земи,
позволете на мен и баща ми да поживеем тук.
Позволете да хващам достатъчно риба, за да преживявам.
Харесва ли ти, татко?
Татко, точно както кижимуна Оссан,
може би има и други каппи, които могат да приемат човешки облик.
След като си почина тук, ще потегля да ги търся.
Също така ще навестя и семейството на Койчи.
Татко...
Прости ми, но се сприятелих с хора.
Режисьор ХАРА КЕИЧИ
Музика Кей Уакакуса
Превод: ckitnik RyuKo Translations AnimeS-bg. com
Редакция: Mike28 www.easternspirit.org
Благодарим на Animanda