15 август, 2007
Ти! Хей, ти! Спри на място!
Не бягай! Спри!
Какво е това? Колко носталгично!
Аз, Ашия Мизуки, се преоблякох като момче с една цел,
да се преместя от Америка в това пълно с яки момчета училище,
познато като гимназия "Осака".
А истинската причина беше заради спортиста, който се нарани,
спасявайки живота ми, Сано Изуми.
Но дори когато контузията му бе излекувана напълно,
той беше решил повече да не скача.
Затова, аз, Накацу, Нанба и другите наши приятели от Общежитие №2,
се включихме в училищните дейности на трите общежития,
за да нахъсваме Сано.
Наскоро брат ми, който държеше да ме върне в Америка,
разказа всичко на Сано.
После Сано беше твърдо решен да започне да скача отново.
Затова работеше упорито,
за да се възстанови след дългото си отсъствие.
Но от друга страна разбрах, че всъщност обичам Сано.
Но понеже Сано успешно направи скока,
реших да се върна в Америка, щом задачата ми бе изпълнена.
Точно когато щях да напусна общежитието,
Накацу и Сано ме убедиха да остана.
Тогава дойде денят на лятната училищна ваканция.
Благодаря ви. - Благодаря ви!
Какво е това?
Училището, което посещават само красавци.
Аз съм единствената, която продава техни снимки.
Пък и днес за последно отиват на училище,
затова скоро ще ми свършат снимките!
Пак ли правиш пари, без да си ни питала?
Този глас…
е на Ханаяшики Хибари от гимназия "Цветчета".
Тройката Хибари!
Не е ли Четворка?
Млъкни Комари! - Винаги ме ядосвате.
Нашата мисия е да донасяме щастие на всеки един от тях…
Колко сладко!
Толкова си сладка! Чакай.
Хайде да си разменим имейл адресите.
Хайде! Дай ми го. - Какво има?
Да! Не сте чували тази история преди, нали?
Да видим какво се случи в последната седмица на лятната ваканция.
Аз посрещнах новия срок без никакви произшествия.
Станах модел и бях въвлечена в случката с измамата на Накацу.
Така прекарах ценно време със Сано и приятелите ми от Общежитие №2.
Сано счупи рекорда на Кагуразака и спечели областното състезание.
Вярвах, че това щастие ще продължи завинаги.
Но накрая всички разбраха, че съм момиче.
И се почувстваха предадени.
Благодарение на приятелство им, нашата връзка се възстанови.
Най-накрая реших да се върна в Америка.
И после моите приятели от гимназия "Осака" ме изпратиха сърдечно.
14 февруари, 2008
Конкурс "Валентински шоколад"!
Битка "Крал на сладурите"
Да, да! Днес е Свети Валентин.
Моля дайте шоколадите си като подарък за момчето,
спечелило вашето сърце.
Моля състезателите да влязат!
Цубаки, директорката на училището, ще изнесе реч.
Днешното събитие ще бъде смятано за финално годишно преброяване.
Вашите ценни шоколади ще бъдат вота.
Това ще определи кой ще бъде най-популярния "Крал на сладурите".
Нека започваме!
Невероятно е, че и ти ще участваш в такъв вид съревнование.
Тихо. - Махни се!
Махни се от пътя ми!
Беше любов от пръв поглед.
Сано!
Мърдай!
Нестандартният шоколад е отхвърлен!
Как е възможно да отхвърлите огромната ми любов?
Сано!
Невъзможно е да се избяга от ловеца.
Теноджи. - Канна.
Теноджи!
Хайде, Канна.
Какво чакаш? Нали излизаме заедно? - Наистина?
Как можа да го кажеш? - Тогава ще е за теб, Сементо.
Аз съм Секиме! Направи го нарочно!
Секимен? /изчервяване/ - Секиме, казах!
Благодаря!
Толкова съм щастлива!
В действителност, въпреки всичките тези шоколади,
искаш шоколад само от Мизуки, нали?
Всъщност, не.
Не обичам сладко. - Хладнокръвен, както винаги.
Като стана въпрос, винаги съм искал да те питам.
Всъщност, кога разбра, че обичаш Мизуки?
Не е твоя работа. - Идиот. Точно моя работа е.
Когато братът на Мизуки дойде тук?
Не. - Тогава…
Когато бяхме отделени от "Дома на морето"?
Май когато я спря да не се връща в Америка!
Не беше тогава! - Не е трудно да отгатна.
Ноздрите ти винаги се разширяват, когато лъжеш. Разширяват се!
Шегувам се. Разширяват се!
Ясно… значи е било по онова време…
Не можах да направя скока…
пред теб…
на официалното състезание.
Затова… Не си тръгвай.
Не, почакай! Може би е било, когато Сано…
Защо не го спря?
Мизуки направи толкова много за теб! - И какво, ако го бях спрял!
Вече е решил.
Нямам правото да се бъркам.
Ако тогава не беше спрял Мизуки да си тръгне…
Значи е било заради мен, все пак!
Ако не я беше спрял…
Мизуки и аз… Мизуки!
Трябва да се успокоя.
Темата сега е: "Кога Сано се влюби в Мизуки?"
Когато семестърът започна, той каза: "Не давай на хората да те прегръщат."
"Не сме любовници!" Или нещо подобно.
В онзи момент навярно вече го е било грижа за Мизуки.
Държа се като детектив.
2 часа ли ще разсъждавам върху тази мистерия?
Като някакъв известен детектив.
Даже не е нужно да съм известен детектив.
Да се върна на въпроса.
Според тези разсъждения, моментът, в който Сано се влюби в Мизуки…
вероятно е по средата.
Последната седмица от лятната ваканция.
Точно тогава все още не знаех,
че всъщност Мизуки е била момиче.
Аз съм Накацу Шуичи.
Някак си се чувствам като главния герой!
The Eastern Spirit Subbing Squad представя
В РАЗЦВЕТА НА СИЛИТЕ = Специален епизод =
Добре.
Ти наистина си жестоко момче! - Накацу!
Няма ли вариант да останеш?
Аз все още…
искам да се наслаждавам на училищния си живот с теб.
Затова, не си тръгвай.
Благодаря ти. Но…
Не е истина… Какво "но"? Никакво "но"!
Сано… може и да е скочил,
обаче аз… - Не съм скочил.
Не съм скочил все още.
Не направих скока пред теб,
на официалното състезание.
Затова… не си тръгвай.
Наистина ли е добра идея да остана? - Разбира се!
Наистина съм щастлив.
Значи той е главният герой?
Нищо.
Ще имаме последна тренировка.
Защо не дойдеш да погледаш?
А мен не ме покани да отида.
Всичко ще е наред, дори и да не дойдеш.
Но мисля, че ще дойда да видя.
Наистина? Добре, схванах.
Ще спечеля тази игра заради теб!
Щял да го направи заради Ашия!
Въпреки че така казах, имах предвид,
че ще спечеля играта заради всички.
Наистина обичаш футбола. - Да.
Знаеш, че мечтата ми е да бъда професионалист
и да играя за Световната Купа.
Дори не знаех, че това е мечтата му!
Хайде да се връщаме. Тръгваме си!
Той си тръгва!
Вярно ли? Скъсал си с Комари?
Е, понякога печелиш, понякога губиш.
Чао.
Върнах се!
Това е…
"За Сано"
Благодаря…
Бях гладен.
Ами писмото вътре?
Как беше бисквитката?
Няма вкус, нито мирис.
Ясно…
Но не обичам сладки, така че става.
Прекалено късно е за връщане назад.
Но е някак си гадно момче да пече бисквитки.
Гадно?
Учениците от гимназия "Осака" да се съберат в столовата.
Всички!
Как беше лятната ви ваканция?
Как крещи! - Извинете ме,
но за първи път излизам в отпуск за ваканцията.
Но не се показахте в "Дом на морето"
и на търсенето на съкровища. - Точно така!
Сега ще обявя събитието за този път.
Ето го. - Бейби!
"Летен обичай! Заеми бойна позиция в басейна!"
Добре, добре!
И наградата за общежитието победител е… Това!
Ще спечелят безплатно пица за една година!
Ние ще спечелим. - Няма начин! Победата е наша!
Не, Общежитие №1 ще спечели!
Сано…
Защо ме спря да замина?
Изглежда, че е заспал.
Значи си тук, защото Сано те е спрял?
Всъщност, правилно ли е? - Помогни ми.
Кой знае?
Щом си решила да останеш, по-добре започни да търсиш нещо,
което да правиш в това училище.
Било любов или учение.
Докато не се предадеш.
Неща, които трябва да правя… - Точно така.
Нанба, какво е станало с теб? - Сериозно…
Седни и да ти дам някакво лекарство.
Не.
Лекарството, от което наистина се нуждая, е за любовна болест.
Всъщност, тази сутрин срещнах жената, отредена ми от съдбата.
Беше руса, смела
и притежаваше силен удар.
Не ме взимай толкова несериозно.
И говори странен японски.
Но… беше сладка!
Стига спомени, докато кървиш!
Руса, странен японски?
Искам да я видя отново.
Какво е това?
Озова се неочаквано в леглото ми
и звучеше, сякаш някой изрича заклинание.
Изкарах си акъла!
Как звучеше заклинанието?
"Ти Сано ли си?" - Някой да го доведе!
Да! - Бързо!
Перверзен глупак, който харесва Сано?
Излез! Излез!
Излез веднага!
Това си ти! Било е съдба, все пак.
Откажи се!
Момиче? - Колко е сладко!
Това болеше! Смърди на пот и сепия!
Ужас! - Чакай!
Как влезе?
От прозореца на тавана. - Като Спайдърмен.
Често срещано е в Америка. - Не ни натрапвай тази култура!
Сомнамбул. - За кого говориш?
Не си мисли, че ще се измъкнеш лесно, само защото си сладка.
Доведох Сано… Джулия?
Здравей, Мизуки!
Познаваш ли я?
Какво става? - Толкова се тревожех за теб.
Възможно ли е той да е… Сано Изуми?
И какво, ако съм?
Значи си ти. - Я кажи…
Каква е връзката ти с Ашия?
Ами…
Ние сме любовници. - Какво?
Джулия!
Хей, Мизуки.
Влюбена си в Сано, нали?
Така си и помислих.
Познава се по реакцията ти снощи. Но ти каза преди,
че щом Сано направи скока, ще се върнеш в Америка.
Това…
Остана в Япония, защото го обичаш? Не е ли неразумно?
Тук съм, за да те върна обратно в Америка.
Замисли се.
Сано те мисли за момче, а не за някоя, в която да се влюби.
Дори така да е.
Разбирам желанието ти да останеш до него,
но защо стоиш тук, щом не можеш да постигнеш напредък?
Такова е положението, но…
Не се колебай.
Тогава, ако на Сано не му пука за теб, ще се предадеш ли?
Дойде ми страхотна идея.
Сано. Липсва ти енергия, както винаги.
Мизуки. Какво ще кажеш да ме представиш?
Това е Джулия.
Заедно сме още от прогимназията в Америка.
Аз съм приятелката на Мизуки - Джулия.
Този сомнамбул.
Не приближавай толкова. - Моя Джулия!
Помниш ли все още?
Мечтата, която имахме заедно…
Нанба! Братко Нанба!
Възможно ли е да си се влюбил в този сомнамбул?
Защото за първи път някой имаше лошо мнение за мен.
Трябва да те направя моя! - Кажи,
ако това е, което искаш… Ще е чудесно!
Накацу! - Братко! Да!
Беше неразумно да се преструваме на двойка.
Слушай. Ако почне да ревнува, това означава, че го интересуваш.
Какво? Не се приближавай толкова.
Не ти ли е горещо?
Разля водата.
Извинявай.
Какво? Ревнуваш ли?
Тази хавлия… е моя.
Извинявай.
Какво? Все пак ревнуваш.
Тази бутилка с вода също е моя.
Извинявай.
Ние от Общежитие №3
ще спечелим тази битка с ум, даден ни от Бог.
Може да кажете, че тази стратегия е… възмутителна.
Оскар! Готово е.
Прътът, използван в битката,
е свързан с електрически ток.
Електричеството на Оскар. Възмутително! Възмутително!
Наметалото на Оскар. - Блестящо, блестящо.
По този начин никой няма да вземе флага.
Добре ли си?
Силата…
Масао…
Не ме наричай Масао!
999… - 999.
1000… - 1000.
Бърз… - Като вятъра!
Висок… - Като дърво!
Нахлувам… - Като пожар!
Непоклатим… - Като планина!
Слушайте! Това, от което се нуждаем за битката, е физическа сила.
Никакво връщане в общежитието, докато не стигнете до 20,000!
Започвайте!
Хиляда…
Не мога!
Разбираш сега, нали?
Сано изобщо не мисли за теб.
Дали те харесва или не, са две различни неща.
Това е добре, нали?
Какво има Мизуки? - Да, разбрах.
Този сомнамбул те насилва, нали? - Не.
Значи късате? Имам шанс сега, нали?
В никакъв случай. - Момчета!
Не се ли готвите за битката?
Няма да участвам, алергичен съм към хлор.
Нима? - Да. Ще оставя всичко на Ашия.
Ако загубиш, Джулия е моя. - Не искам.
Ашия! Имаш ли някакви мускули?
Сексуално нападение! - Джулия!
Възможно ли е?
Сексуално нападение е мъж да докосне друг мъж?
Точно така.
Аз съм сексуален нападател?
Отивам да си купя сок.
Можеш да ме нападнеш, по какъвто начин искаш.
Вълнува ме само Мизуки.
Това момиче! Прави това-онова на Мизуки.
Това момиче! Разменя очни сигнали с Нанба.
Какво прашиш, Масао?
Накацу! - Накао!
Невъзможно.
Няма значение как се чувства Сано.
Не мога да те оставя в зоопарк, като този.
Реших. Веднъж лятната ваканция да свърши
и ще те върна обратно в Америка.
Историята свършва тук. Истината е ясна.
Очевидно моментът, в който си се влюбил в Мизуки е…
Когато яде от онези бисквитки, които Мизуки направи!
Ти, който не обичаш да ядеш сладки, след като изяде тази безвкусица,
Мизуки започна да ти харесва.
Затова я обичам.
Схващам!
- Да. Прибирай се, ако си доволен.
Нищо чудно, че съм известният детектив Накацу!
Просто знам, че това е така! Точно така е!
Дори не опитах тези бисквитки!
Тазгодишният "Крал на сладурите" е…
Какво по… Пак ли ти?
Юджиро. Джулия…
Кога се случи това?
Веднъж лятната ваканция да свърши и ще те върна обратно в Америка.
Какво трябва да направя?
Ти ли ги направи?
Да, моите бисквитки са.
Но дори не ги опитах.
Напълно те разбирам.
Не се чувства добре ли?
Юджиро добре ли си? Добре ли си?
Лошо ли му е? Отдръпнете се!
Наистина? - Наистина какво?
Вкусът? - Ето!
Юджиро не се чувства добре? - Няма никакъв апетит.
Може би не му остава много време. - Линейка! Линейка!
Ако ще го оперират, свържете се с роднините.
Жена му е… - Той си няма!
Значи няма и деца. - Късно ли е да му потърсим жена?
Не може да го оставим да умре без потомство.
Сполучливи потомци! Ура! - Ще го оправим.
Издръжлив брак! Сега!
Сполучливи потомци! Ура!
Ура! Ура!
Сполучливи потомци! Ура! Ура!
Сполучливи потомци! Ура!
Ура! Ура!
Какво страхотно чувство.
Да наречем децата му джуниъри.
Не е ли малко скучно?
Какво правиш тук, мамо?
Защото имаш кучка в семейството.
Не може да ползваш кучката, без аз да знам.
Аз съм майката на Накацу. Благодаря, че се грижехте досега за него.
Защо доведе кучето чак от "Осака"?
Защо не? Как иначе щях да те видя. - Достатъчно, можеш да си тръгваш.
Що за поведение? - Съжаляваме.
Защо са така любезни? - Нищо не съм казвал за теб.
Отивам на тренировка. - Футболът не ти върви.
По-добре ме послушай, като майка ти казвам.
Сериозен съм. Ще стана професионалист, след като завърша.
За какво говориш?
Ти ще заемеш мястото на баща си в нашата компания.
Кой го интересува? - Чакай!
Юджиро пишка от щастие!
Тези дрехи са много скъпи.
Успокойте се! - Как да се успокоя?
Дължите ми обезщетение.
Обезщетение? - Ще ви пратя сметката!
Хайде, Канако!
Канако! Върви! Върви!
Какво ще правим? - Май ще трябва да я обезщетим.
И кой ще го направи?
Общежитие №1, които пяха "Сполучливи потомци"…
Собственик на Юджиро е Общежитие №2! - Но Общежитие №3 я повикаха!
Ти си виновен! Ти, тъпако!
Как си позволяваш? Аз съм Оскар!
Флиртаджията е виновен! - Аз съм Нанба, не флиртаджия!
Тогава, ще решим това с битката "Спечелване на флага"!
Добра идея. Така никой няма да се оплаква.
Хайде. Да се бием.
Сано!
- Къде е Сано?
Сано! Сано!
Къде е Сано? - Сано!
Сано! - Къде е Сано?
Сано!
Извинете. Съжалявам. Нека мина. Извинете.
Алергичен съм към хлор, затова не мога да участвам.
Следващият! Състезатели, моля влезте!
Но преди това погледнете към големия екран!
Изправете се, № 1! Седнете, № 2!
Закуската ни за 3 часа е протеин!
Викаме наистина силно! - Но не можем да учим!
Елате при Общежитие №1 за тренировка!
"Общежитие №1"
Теноджи!
Аз съм Накацу. Общежитие №2 е пълно със сладури.
Очите ви ще ни изпият.
Там мъжката любов се вихри с пълна сила.
Супер! Просто не можете да изпуснете!
Не вярвате? Продължавайте да гледате!
Тази година ние ще ви впечатлим.
Много си шумен.
"Общежитие 2"
Каяшима! - Секиме!
Накацу!
Лидерът на Общежитие №3
обича косплея.
Напоследък там се тревожат за метаболизма.
Харесва им да повтарят класа. Общежитие 3!
"Общежитие 3"
Нека състезание №3127,
битка "Спечелване на флага",
да започне!
И сега… членовете от Общежитие №1!
Членовете от Общежитие №2!
Членовете от Общежитие №3!
Ще ви покажа тук и тук…
Сега нашият изключителен училищен фотограф,
Хара Акиха, председател на това състезание,
ще изнесе реч. - Да!
В това състезание ще изберем най-активния ученик.
За награда той ще целуне човека, когото си избере.
Страхотно! - Не пропускайте възможността.
Трябва да е вълнуващо, нали?
Акиха, вие сте почти на 30…
Какво общо има това? И така,
нека да дадем най-доброто от себе си, за да спечелим честно!
Добре, добре!
Ашия, побързай и си облечи банския.
Ами такова, банският ми изчезна. - Стига де!
Държиш се странно, стане ли въпрос за бански.
Да не ти дам моя? - Не, не, Теноджи!
Мизуки не облича ползвана дреха. Знаех се, че така ще стане,
затова приготвих чисто нов бански за теб. Изненада.
Кой носи толкова старомоден бански? - Пак ми отказаха.
Дори и това да е грозен, облечи го.
Не искам. - Съблечи се и си го сложи.
Не, махнете се от мен. - Преобличане на живо!
Преобличане на живо!
Не! Махнете се! - Стой спокойно!
Боли!
Сано, нараняваш ме.
Махни се! Боли!
Махни се!
Ти какво правиш тук?
Има температура.
Температура?
Не искаше да ви тревожи, затова участва, въпреки състоянието си.
Така че оставете го просто да гледа отстрани.
Боли…
Ашия ще гледа отстрани.
Моля всички, подгответе се!
Хей, почакай малко! Къде отиваш?
Лошо.
Ако участвах, щях да мога да целуна Джулия.
Докато преброя до 3 и ще стана глупав и слаб.
1… 2… 3…
Няма да дам Нанба на никого!
Победителят може да целуне всеки.
Аз и Ерика… - Аз и Канна.
Нанба.
Аз и… - Накацу!
Мизуки!
Застанете на старта!
И скачайте!
Ти!
Знаеш, нали? Тайната на Мизуки.
За какво говориш? - Стига се преструва.
Защо спаси Мизуки току-що?
Тя няма никаква температура.
Какво искаш да кажеш?
След като знаеш пола на Мизуки,
защо я спря да си тръгне?
Трябва да започнеш да търсиш нещо
което можеш да правиш в това училище.
Мизуки дойде в Япония, защото искаше да ти помогне
да скачаш отново.
Ти скочи. Защо я задържа?
Трябва да разбираш чувствата на Мизуки.
Убеди я да остане, за да си играеш с нея.
Не! - А как е тогава, Сано?
Какво мислиш за Мизуки?
Не можеш да отговориш.
Само я нараняваш с твоята нерешителност!
Защо е това мрачно изражение?
Нищо… Опитвам се…
да намеря какво да правя в това училище.
Тревога, дължаща се на младостта.
Наистина се забавлявах, докато ги снимах.
В началото просто си вършех работата и постепенно
това се превърна в нещо, което искам да правя.
Може би отговорът, който търсиш,
има нещо общо със самото училище.
Веднъж лятото да свърши,
ще върна Мизуки в Америка.
Но ще е късно, ако тайната й се разкрие.
Какво мисли тя за всичко това?
Какво ти пука, ако няма да я защитаваш?
Знаеш ли как се чувстваше Мизуки, преди да дойде преоблечена тук?
Работеше здраво, за да не разруши прикритието си!
Заради теб.
Може и да не си я карал да прави това,
но щом си я помолил да остане,
поне покажи някаква загриженост!
Поздравления!
Накао, поздравления!
Ура!
Не ям такава пица.
Нанба!
Отговорник!
Съвсем забравих.
Виж това. - Чудесно.
Спечелих! Затова те целунах.
Хайде, ела.
Ура!
Ура! Ура!
Ура!
Какво правиш?
Нищо. Направих обяд. Искам да хапнем заедно.
Седни. - Защо?
Какво значи това "защо"?
Ами…
Схванах. Целувката може…
да подлуди хората. - Целувка?
За какво говориш? Добре ли си?
Не помниш ли?
Това е жестоко!
Това ми беше първия път. По дяволите!
Ашия! Изглеждаш добре за болен човек.
Това не е вярно.
Да проверим!
Спрете! Оставете ме на мира!
Болен или не,
това аз ще потвърдя.
Направете път.
Да не си гей?
Разбирам как се чувстваш. - Не съм гей!
Да, температурата е нормална.
Наказание! Наказание!
- Махнете се!
Наказание! Наказание!
Готови… 1, 2, 3.
Какво, по дяволите?!
Добре, тръгвайте.
Не…
Събуди се! Хей!
Ашия! Хей!
Щастливци сме. Няма опасност за живота.
Не вярвам да се умира така лесно.
Всеки може да умре, където и да е, по което и да е време.
Хората осъзнават, колко значи някой, чак когато си отиде.
Знаеше, нали? Че Ашия е момиче.
Здравейте.
Чу ли какво си говорехме?
Какво? Сано, много ти благодаря.
Вероятно ще ме върнат в издателството,
благодарение на това, че отново скачаш.
Ашия, как е настинката ти?
Много е зле, нали? Какво?
Тази муха е много дразнеща. - Къде? Къде?
Говоря за теб. - Какво правиш?
Стана опасно!
Ако Ашия си отиде,
какво ще стане с теб? Чакай!
Щом лятото свърши, ще върна Мизуки в Америка.
Ако си отиде…
Схванах. Целувката може…
да подлуди хората.
Сано, къде съм?
В лекарския кабинет.
Сано, ти спаси ли ме?
Какво? Аз ли?
Умеда… Да, Умеда беше!
Така ли?
Супер!
Какво?
Не, нищо. - Добре.
Помислих си, че си отишъл вкъщи.
Не каза ли, че искаш да си футболист?
Как да се върна вкъщи така?
Ето. Сметката за дрехите.
Върни се в Осака с мен. - Какво?
Трябва да наследиш семейния бизнес.
Казах ти, ще стана професионалист.
Твоето са само празни приказки.
Тогава защо не дойдеш да гледаш мой мач?
Опонент ни е националният отбор.
Участвам ли, че ще спечеля тази игра.
Не знам кои са тези хора.
Как мога да те приема на сериозно?
Ако не спечеля играта,
ще наследя каквото и да е.
Накацу! - Щом казваш.
Вече те записах. - Измамничка!
Очаквам твоя мач.
Довиждане момчета. Ще се видим по-късно. Чао!
Довиждане!
Накацу, сигурен ли си в това, което каза?
Не се притеснявай! Е, отивам да разпускам.
Кои са тези от националния?
"Токио Дайчи". Много са добри.
Чух, че имат и трима черни. - Черни играчи?
Дори и Накацу да е много добър, няма да е лесно.
Имате ли достатъчно играчи в отбора?
Естествено. Но аз вече се отписах.
Кои са в отбора по футбол?
Не сте ли в отбора по баскетбол?
Нищо не разбираш.
Членовете на Общежитие №2 могат да бъдат
и в двата отбора.
Можем да сме и във волейболния.
Атака!
Или в баскетболния клуб.
Има още! Тенис на маса!
Туристически клуб!
Моля, спасете ни!
Нашето Общежитие №2 е… всемогъщо!
С други думи, значи… и аз съм в клуба по футбол?
Ще се справи ли Накацу? - Кой знае?
Има ли нещо, с което да помогна?
Ти си имаш проблем точно сега. Може би ще се върнеш в Америка.
Съжалявам. Току-що го чух от Джулия.
Това е моето легло.
Не е истина!
Обичам…
хамбургер… - Обича?
Защо започнах да се безпокоя така изведнъж?
Да не е заради дишането уста-в-уста?
От тази целувка издивявам?
Накацу, съжалявам.
Сега разбирам как се чувстваш.
Почакай! Може ли това да е… любов?
"Обичай ме нежно,
Обичай ме сладко…"
Такъв съм идиот!
Тежи.
Побързай! Побързай!
Какво е това?
Преместеният ученик е голям сладур?
"Разкрита е забранена любов!"
Вие момчета, имате ли връзка?
Отдавна имах такова подозрение. - Някак си съм разочарован.
Какво става? - Джулия.
Нищо не е станало.
Какво е това? - Фалшифицирано е.
Идиоти. Мизуки обича жени.
Той е толкова буен през нощта.
Да тръгваме.
Знае пози?
Не схващаш ли? За малко да бъдеш разкрита.
Ето самолетния ти билет.
Неуместно е, но… Сано няма никакви чувства към теб.
Време е да се приберем.
Съжалявам, не мога да го взема.
Искам…
да бъда ученик от гимназия "Осака" и да завърша с всички.
Ето това искам да направя в това училище.
Но Сано няма никакви чувства… - Сано няма нищо общо.
Разбрах, че не само Сано,
но и всички тук са важни за мен.
Дори като се държат студено с теб? - Да.
Ще те намразят и ще те тормозят, ако прикритието ти падне.
Вероятно, но… - Няма "но"!
Ще се събудиш някой ден!
Ще те върна, дори и да не искаш!
Ще кажа всичко на директора!
Нямаш избор!
Ще издам предишните ти 35 гаджета на сегашния ти приятел!
Опитвам се да правя това, което е най-добро за теб!
Тогава ме остави! - Родителите ти се тревожат!
Знам това! - Нищо не знаеш!
Боб, Майк, Джак, Сами, Стюърт!
Помниш всичките ми бивши гаджета?
Хенсън, Санчез, Кромарти, Ро Минг Со…
Забрави! Прави каквото искаш!
Джулия! Джулия!
Хайде да хапнем пица.
Не! - Добре.
Защо сложи тази снимка на стената?
Ти го направи, нали?
Само от твоя прозорец гледката е под такъв ъгъл.
Да не би да казваш…
Естествено, че не. Но…
ако искаш да скараш членовете на общежитието ни,
няма да ти го простя.
Дори и да си тази сладка Джулия.
Нищо не разбираш!
Сано! Къде е футболният стадион?
Това училище е огромно.
Нека да те заведа. - Наистина?
Много ти благодаря.
Имаш здраво тяло.
Отблизо изглеждаш по-добре. Нека те снимам.
Добре. Супер!
Дори и снимката е готина.
Синът винаги е бил горд с теб.
Все повтаря, че си издръжливо момче, въпреки че още се възстановяваш.
Но един ден отново ще направиш всички щастливи.
Мислиш ли, че той става за професионален футбол?
Не знам.
Но…
искам да го видя с очите си.
На игрище от световна класа.
Изненадана съм, че си така романтичен.
Ашия. - Здравейте.
Това дете е същото като мен.
Никога не стига докрай.
Странно е, че иска да стане професионалист.
Време е да се сблъска с реалността.
Да разбере, че мечтата си е мечта.
Той трябва да намери щастието си.
Всички!
Утрешната тренировка е отменена.
Гимназия "Токио Дайчи"
Защо отменихте тренировката? - Беше наша грешка.
Планирахме два мача в един и същи ден.
Съжалявам, ще го отложим за друг път.
Моля ви, ще е безсмислено, ако не играем утре!
Няма какво да направя. Съжалявам.
Трябва да има друг начин! Моля!
Забрави, махни се. - Съжалявам.
Майката на Накацу…
наистина е разтревожена за него.
И моите родители се тревожат за мен.
Не знам дали взех правилното решение, молейки те да останеш.
Ако се върна сега,
ще съжалявам.
Тогава мислех единствено за това да те накарам пак да скачаш,
но сега е различно.
Искам поне още един ден да остана в гимназия "Осака".
Заради себе си.
Разбирам.
Кога е утрешният мач? - Ами…
всъщност, утрешния ни опонент е направил грешка.
Мачът беше отложен.
Ами Накацу?
Той иска мачът да се играе, затова отиде в другите училища.
И ние имаме мач утре. Сега тече важно събрание, съжалявам.
Благодаря. - Благодаря.
Накацу.
Накацу, какво стана?
Ясно.
Тогава ще ви кажа.
Правих всичко наполовина,
но единствено с футбола е различно.
Наистина искам
майка ми да ме види как играя.
Нищо не може да се направи.
Не можем да позволим да свърши така, нали?
Прекалено е рано…
сънят да свърши.
Търсехме те навсякъде!
Накацу, побързай и се приготви! Ще има футболен мач! Побързай!
Чакайте! Какво става?
Казах ви, че не намерих с кого да играем.
Нека другият отбор да дойде!
Но защо? - Ще играете с нас.
Да се изясним, това е наистина.
Няма да ви улесним.
Това е страхотно, Накацу!
Супер! - Да се забавляваме!
Хващане с ръце!
Чакай! Какво правиш?
Помислих, че може и с ръце.
Някога виждал ли си бразилския отбор да използва ръцете си?
Стига де! - Ето.
Защо сте сложили врата за хокей на лед?
Нали сте ветерански отбор?
Вратите са същите, без значение колко добри сме!
Сериозно, защо не каза по-рано?
Трябваше да знаете и без да ви казвам!
Спри!
Играе се само с една топка. - Така ли?
Естествено! Какви ги вършите?
Разбрах, Накацу.
Престани!
Това е необичайно.
Да пропускаш тренировка.
Помисли ли?
Какво ще стане с теб, ако Ашия си отиде?
Да. Но това е невъзможно.
Защото няма да я оставя да изчезне току-така.
Хубаво е да си млад.
Мизуки! Добре ли си?
Събуди се!
Мизуки, добре ли си?
Съжалявам… Ами мачът?
Сега е полувремето. - Ами останалата част?
Ашия няма да може да играе. - Ще се оправя.
Идиот, не се натоварвай. - Искам да играя с всички!
Но… - Минасе! Свести се!
Минасе. Хей, Минасе! - Минасе?
Явно сблъсъкът му се е отразил зле.
Какво да правя?
Аз ще го направя. - Сано?
Ако с Ашия влезем, няма да е проблем.
Сано е там. - Сано!
Сано, дай всичко от себе си!
Не се притеснявай. Аз ще защитя Ашия.
"Осака" срещу "Токио Дайчи"
Не. Свободен удар.
Как така броят на хората намалява?
Да. - Къде отидоха?
Момчета, вие мамите!
Стената е позволена, но не и с толкова много хора?
Виж!
Ще спасим Накацу от всякаква трудност!
Благодарен съм.
Съдия! Ще го позволите ли това?
Махнете ги оттам! - Не ни подценявайте!
И вашият отбор се увеличава. - Моля?
Отговорник!
Да го направим!
Ама какво става, момчета?
Но това е невъзможно!
Откъде толкова много хора?
И дядовци, и баби да са вътре?
Аз съм Секиме!
Държа топката!
Нароме! Защо има 4 топки?
Не 4, 10 са!
Това е добре.
Повечето топки увеличават шанса за гол.
Вие идиоти ли сте?
Какво правите? Много добре.
Това се превърна в битка!
Извинете! Извинете.
Искам да се извиня за тази бъркотия.
Това е фарс.
Няма да стоя тук.
Наистина е глупаво.
Но…
наистина обичам тези момчета заради самите тях.
Ще завърша тази година.
Когато започна работа, мога да срещна една-две спънки
и да се депресирам.
Но когато съм с тях,
усещам, че имам силата да преодолея всичко.
Така съм истински щастлив.
Прекалено си позитивен.
Иска да видите, че дава най-доброто от себе си!
Оценете чувствата му и факта, че той се опита да организира мач!
Моля!
Мечета гледат как децата играят на криеница.
Печели този, който открие всичките.
Слънцето залязва, ще се видим утре.
Ще се видим утре.
Толкова е страхотно
да бъдеш човек.
Нека играем мач…
Със сигурност няма да се предам!
Ще дам най-доброто от себе си.
Може да ме имаш за некадърник,
но ако се предам, знам, че ще съжалявам.
За какво говориш?
Не спечелихте ли мача с 2:0?
Ти спечели. Прави каквото искаш.
След като си направил своя избор,
не се връщай вкъщи, докато не станеш професионалист.
Разчитай на мен!
Обичам всички!
Мизуки! Мизуки!
Мога да продължа да играя футбол!
Ще стана професионалист! - Наистина?
Страхотно! - Да!
Ела!
Ела! Ела! - Какво?
Дойдох в Япония, за да върна Мизуки обратно в Америка.
Но това беше доста глупаво от моя страна.
Защото никога преди не съм виждала Мизуки толкова щастлив.
Фестивал! Фестивал!
Сано!
Джулия!
Ако заминеш, без да си казала чао, Нанба ще ти се ядоса.
Срещнахме се и сега е трудно да се разделим.
Това значи? - Разбирам защо искаш да останеш.
Това място отговаря точно на значението на думата "сладко".
Джулия…
Но това, което най-накрая разбрах,
е, че тук има някой, който наистина може да те защити.
Защо реши да защитаваш Мизуки?
Защото я обичам.
Толкова съм щастлива за теб, Мизуки.
Какво?
Май 2008 г.
Джулия? - Да, точно това момиче.
Този сомнамбул. Следващият път ще я науча на правилен японски!
Видяхме Мизуки на екскурзията ни до Калифорния, но не и Джулия.
Прекарахме си толкова добре на това пътуване!
Самолетът кацна аварийно.
Плувахме до Америка. - Ядохме хамбургери…
Пътувахме на стоп. Гони ни леопард.
Ядохме хамбургери… - Срещнахме Мизуки.
Ядохме хамбургери. - Не ги ли преядохте тия хамбургери?
Прекарахме си много добре.
Скоро завършвам.
Да, какво ще правите след завършването?
Ще наследя Доджо. - Господарю!
Отивам в "Такаразука ревю".
Ще използвам външния си вид като оръжие, за да вляза в университет!
Трябва да сте реалисти, щом стане дума за кариера.
Действително. След завършването,
няма да сме толкова щастливи всеки ден.
Това не е истина.
Както и да се променят нещата,
ако се постараете, ще успеете във всичко.
Нали така стана и с Мизуки? - Да. Точно.
Така е.
Калифорния
Добро утро!
Добре, Мизуки! Побързай и свърши с яденето.
Хамбургерът на мама е най-добрият! Нали, Мизуки?
Мизуки…
Наистина ли си мислиш, че можеш да ни измамиш?
Това изглежда много неправдоподобно.
Забрави! И така става.
Нали? - Не е добре!
Мизуки!
Къде отиде?
Татко! Татко!
Татко!
Поздравления за завършването!
Ханаяшики Хибари. - Да.
Теноджи Мегуми. - Да.
Нанба Минами. - Да.
Химеджима Масао. - Да.
Като лидери, вие изковахте основите на братството.
Също така накарахте цветята на вашите приятели да разцъфнат.
Разцветът на вашите цветя оставихте накрая.
Оттук нататък ще продължи разцъфването на вашите цветя.
Поздравления за завършването ви! - Да!
Теноджи Мегуми - Да!
Нека учениците от гимназия "Осака" да имат радостен живот,
Вършете работата си чисто и открито.
Да! - Тогава, за последен път…
Ханаяшики Хибари и…
"Четворката на Хибари"!
Поздравления за отговорниците!
Борете се!
Не плачи, Дайкучо!
Гимназия "Осака", Общежитие №1!
Ние сме безсмъртни!
Масао!
Не ме наричайте Масао!
Благодаря ти за всичко.
Ще ти дам…
Най-ценното ми…
Наметалото… - Всичко е наред.
Можеш да го оставиш в шкафчето. - Нима?
Общежитие №3! - Завинаги!
Поздравления.
Ето, братко!
Благодаря ти за всичко! - Не плачи.
Братко Нанба!
Сега следва…
Това не е добре.
Тримата лидери и Хибари, моля елате на сцената.
Благодаря на всички!
Направете път.
Най-накрая успяхме. - Да.
Здравейте!
По дяволите! Просто една 30-годишна жена.
Не подценявайте 30-годишните!
В бялото сияние на светлината
планините се извисяват.
Можеш да летиш
към небето надалеч.
Сърцето ти трепти
в това безкрайно синьо небе.
Птиците, прелитащи свободно,
няма да се върнат.
Остави се на силата на крилата
и яхни ветровете на надеждата.
Повери мечтата си
на необятното небе!
Мизуки! - Ашия.
Защо Ашия е тук?
Това е работа на директорката.
Какво чака? Направете път.
Ашия!
Нека продължим.
Ашия Мизуки.
Моля поздрави завършващите ученици!
Как сте?
Ако силно желаеш нещо, ще го направиш!
Например, да дойдеш в гимназия "Осака"!
Мисля си, че това е невероятно.
Толкова неща се случиха за тази половин година,
която прекарах в гимназия "Осака".
Тримата лидери винаги се бореха,
когато ставаше въпрос за състезание.
Но се съюзяваха, когато се налагаше.
Винаги ми помагаха, когато имах нужда.
Дори, когато бях разкрита, че съм момиче,
те не спряха да ме защитават.
И ме изпратиха с усмивка.
Мислех си, че никога
няма да се върна в гимназия "Осака".
Защото чувствах, че съм ви предала.
Нямам право да бъда тук…
Глупости!
Не ни интересуват тези неща.
Казах ти го и преди!
Това е твоето училище!
Ние сме твоите приятели!
Иначе, каква ще е причина да си тук?
Това е защото…
Обичам всички.
Тази причина е достатъчна.
Благодаря ти, че дойде.
Момчета!
Нека се насладим на този момент!
И след това нека очите ви гордо блестят!
Това ще бъде…
нашата последна помощ за теб. - Да.
Другия път, когато ще се срещнем, нека е през пролетната ваканция.
Съжалявам.
Ето…
Благодаря ти.
По време на пътуването…
не го казах, защото всички бяха там.
С всеки изминал ден, те обичам все повече
и не мога да контролирам това чувство.
Това е…
Моето признание!
Следващия път, когато се видим,
ще ми го кажеш.
Обичам те, Мизуки.
Така се чувствам точно сега. - Сано…
Чакайте! Не можете да се целунете!
Учениците трябва да имат само здрава връзка, нали?
Таксито ти е тук. - Благодаря.
Ще се видим скоро. - Накацу, чао.
На теб каза "скоро",
а на мен само "чао".
Наистина си придирчив.
Какво беше това? Нещо си много весел.
Сама ги е направила. Без захар, но точно така ги обичам.
Както си и помислих.
За мен пак ли няма нищо?
Виж, НЛО. - Хей!
Не мърдай! Не те ли интересува какво ще стане с това?
Ще ги изям и ще крещя, че не са сладки!
"Обичам Сано Изуми"
Колко мило!
Това нещо…
Прибрах се!
Превод: YoTo Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2012