Шин!
- Какво?
Доставката!
Суши
Върви да я занесеш.
Закъде е? - За офиса на "Якудза".
Добре... дошъл.
В този ресторант готвят най-вкусно!
Хайде, ела, бързо! Какво ли да си поръчам първо?
Доставката. Доставката!
ШИНПАЧИ
Жителите на този град не мислят за бъдещето.
Предвид всеповтарящата се разруха,
възрастните загубиха надежда и това се прехвърли и на нас.
Когато бях в прогимназията, училищната система се разпадна.
Дори учителите, които трябваше да ни преподават, не виждаха смисъл.
Приехме го съвсем естествено.
Що се отнася до надеждата, остана само тази светлина.
Ала тукашните жители нямат пари да се качат на ракетата.
Въпреки това няма да забравя дните,
когато тримата се смеехме
и мечтаехме поне един от нас да напусне града.
Групировка "Кешибиши"
Кой е?! - "Мияби суши".
Момче! Дойде да се присъединиш ли? - Какво? Не... Доставчик съм.
Доставчик ли? Ако си мъж, ще влезеш в организацията ни!
Ние, от "Якудза", сме страхотни!
Не, благодаря.
Братко! Добра работа. - Добра работа.
Всички имат еднакви лица... - Не се грижи за това, момче.
Този въпрос засяга само възрастните.
Остави го там. - Добре.
Задръж рестото, момче. - Благодаря.
Какво има? - Банкнотата.
Фалшива е.
Стига бе!
Мамка му! Вземи тази.
Като приключите с храненето, оставете кутията отвън.
Ей, Сабу! Нали ти казах да отделиш фалшивите от истинските пари?
Господин Дай!
Братко! Братко! - Махнете го от него! Тежи.
Този пак ли се е натряскал?
Бързо, преместете го...
Толкова е трудно покрай изборите!
Шин. Ела да помагаш.
Заповядайте. Камбала.
Еха, страшно ми се услажда!
Шефе, една бира за Хару.
Хару, пийни още едно! - Какво му става?
Шин. Бира.
Да.
Аз ще я взема. - Какво?
Благодарско! Ще пийнеш ли, Хару? - Наздраве.
Леле, как гълташ! Браво, браво.
Може ли още едно? - Да, разбира се.
Поръчвай на воля.
Хару, до колко часа ще стоиш на Фуджи днес?
Докато дойдете, г-н кмете.
Днес имаме събрание, ще закъснея.
Сигурно е много важно.
Нищо подобно. Не е кой знае какво. Но трябва да присъствам.
Нима събранията с вас, кмета на Окура, не са важни?
Не, не, ще се оправят и без мен.
Или пък всъщност няма...
А? Какво има? - Камбалата.
Какво е това? - Сладки?
Мухи са. - Мухи ли?
Трябва да направя нещо по въпроса с мухите в Окура!
Да му се не види... Тук е същинско бунище.
Удобно ли е?
Ориноко!
Заповядай. Това, за което ме помоли.
Извинявай, не излезе хубав...
Няма проблем. Чудесен е.
Не знам дали ще реже добре. Трябваше да питаш друг човек...
Никой друг не изработва японски ножове.
Сигурно е безупречен, все пак баща ти го е правил.
Уменията му вече са позакърнели...
Още ли няма промяна в състоянието му?
Ясно... Ножът е прекрасен.
Ще го ползвам с грижа. - Добре. Дано да е полезен.
Да. Ще ги разкостя!
Успех. - Да, на теб също!
Брей. - Това е... задният вход.
Така ли? Объркала съм се...
Внимавай! - Май се напих...
Таро. - Казвам се Шин.
Значи Шин.
Как е главата? Добре ли си?
Да... Да.
Не там.
Открих те!
Какво е това? - Бива си го.
Къде изчезна? Съсредоточи се!
Какво е това?!
Голяма е!
Тези стават ли за ядене?
Шонари.
Ядат се. Предлагаме ги в ресторанта.
Сериозно ли? - Брат ти също е хапвал.
Вчера занесох доставка до офиса на "Якудза".
Мисля, че не я е докоснал.
Вече само пие. - Така ли?
Ние рокиенците поглъщаме само течности.
Наистина ли? А с какво се храните? - Със сок.
Щом станем възрастни - с алкохол.
Алкохол, а...
Гадост!
Това... - И аз ще пия, като порасна.
Само това мога да направя. Брат ми е загубена кауза.
Мозъкът му се скапа от пиенето.
Значи и с теб ще стане същото, ако останеш тук?
Сигурно. Ако не отида другаде...
И аз ще се разпадна. - Не сте засегнати само рокиенците.
Димът от онази машина ще изпържи и нашите мозъци.
Хей! Брат ти умее ли да плува?
Не. Замисли се - ще потъне.
Ще пострада! - Затова съм се подготвил.
Телата ни са корави. Трудно умираме.
Знам, но... - Кой луд би изял нещо подобно?
Да ги приготви вкусно, е работата на готвача!
Никога няма да пробвам.
Смрадливо място.
Така ли? - Точно така!
Ние сме тук от цяла вечност, явно сме свикнали.
Шегуваш се... - Това място е огромно бунище.
Когато ме назначиха, и аз понасях миризмата трудно.
След седмица се свиква. - С тази воня ли? Какъв ужас!
И е пълно с мухи.
В устата ми влязоха цели три, откакто дойдох!
Мухите търсят вода.
Затова се събират край очите и устата.
Ако питаш мен, най-добре да изгладим цялата планета.
Ухапаха ли те? Пусни останалите в аквариума.
Наричай ме Харучи.
Харучи... - Ах! Колко сладко.
Какво цели тази жена?
Прибирай се! - Аз ще те наричам Курочи.
Хару, Хару, Хару.
Стига толкова.
Оставяш ме без избор. Ще направя специален ход!
Добре дошъл. - Добре...
Кмете, съжалявам за забавянето.
Изпълнителният директор се появи
Няма проблем, тъкмо дойдохме.
Моите извинения. Дойде важна клечка от миграционните власти.
Свикаха среща с всички в "Медикал Механика".
Мъчна работа. Хайде, седни. - Да. С ваше позволение.
Какво? Робот? - Хей.
Обслужи го. - Добре... Чакай, наистина ли?
Желаете ли питие? - Саке.
Студено, моля.
Вие бяхте от Укуока, нали, г-н Ямагучи?
Да. - Прекрасно.
Дочух, че плажовете там били много красиви.
Да. Като малък ходех на море всеки ден през лятото
и целия почернявах.
Лъже.
Сьомга. - Благодаря.
Вкусно е. - Какво?
Хей. - Да.
Аз ще го взема.
Заповядайте, г-н директор. - Благодаря, нямаше нужда.
Харесва ли ти? - Да.
Само тук в Окура предлагат суши, сготвено от японец.
Безценно!
Хайде, нарежи още. - Да.
Това... - Момче!
Вземи си подноса. - Добре...
Заповядайте. Риба тон.
Не! Чакайте!
Направих щедро дарение за миграционните власти.
А те изпратиха нов служител!
Съжалявам за неудобството.
Няма проблем. - Всичко наред ли е?
Храната не ви ли допада?
Какво става?
Какво има? - Грешка в програмата.
Не мога да я декриптирам! Това е работа на "Медикал Механика".
Едва дойдох, а перипетиите вече започнаха.
Г-н Ямагучи. Добре ли сте?
Страхотна поза.
Разбрано. Кмете, трябва да тръгваме.
Какво става? - Не знаем. Да побързаме!
Ама... Какво да правя, Хару?
Ало. Шефе! Хару, да вървим. - Къде?
Последната совалка тръгва в полунощ. Ето билет.
Вземи го. После ще се срещнем в совалката.
Без билет дори аз няма да се кача. Не го губи!
А вашият? - Спокойно. Имам още много!
Много полезно.
Кмете!
Ох, боли!
На ви!
Благодарско, Шин.
Чакай, Хару! Какво правиш?
Благодаря, че ме срещна с г-н Медикал Механика.
Но цял ден ми лазиш по нервите.
Да не съм те видяла повече.
И тези. Ще ги взема.
Чао. - Хару!
Бързо, ставайте! Хванете я! Върнете ми билетите!
Обявявам военно положение!
Извинете, сметката. - Оставете я за после.
Кой ще дойде да я плати?! Смяташ да избягаш от Окура, нали?
Ама вече не можеш.
Млъкни! Долни плебеи, свършено е с вас!
Ало, г-н Самуеда. Ще ми заемеш ли неколцина мъже?
Чакай! - Къде отиваш? Не сме затворили.
Настъпи военно положение, няма да дойдат клиенти.
Има доставки.
Слушай, наистина ли няма да направиш нищо след всичко това?
Аз съм готвач. - А не си ли мъж?!
Не се меся в делата на клиентите.
Така смятам за редно.
Така значи... Тогава аз...
Не! Знаеш ли... Ще постъпя, както аз смятам за редно!
Пак ще се видим, татко!
Обявено е военно положение. - Военно положение ли?
За пръв път чувам. - Хару, няма ли да работиш днес?
Не. Напускам. - Какво? Наистина ли?
Благодаря за всичко. Подарявам ви това.
Какво е? - Билети за совалката.
Сериозно ли? Каква премия!
Днес е последният полет. Пазете се.
Чао!
Олеле.
Брей! Ченгетата и престъпниците се разбирали.
Хару! Какво си облякла?
Не ти ли харесва? - Не отива на моята Хару!
Твоята Хару изобщо не съществува.
Измамила си ме? - Дали? Май да.
Ужасно! Стига толкова. Ще летя сам. Върни ми билетите!
Какво да правя? Раздадох ги...
Остана само този.
Искам да се срещна с един човек.
Ще ми направите ли път?
С кого ще се срещаш? Ревнувам!
Гнусар. - Не съм!
Гнусен си! Толкова гнусен, направо избухвам!
Би могъл да поставиш рекорд на Гинес за гнусотия.
Спести си шегите и мачовските хвалби.
Същинско откачеплашило си. Безсмислено словосъчетание, забрави.
Все едно си на чуждестранно кино без субтитри
и само местните се смеят!
Нямам избор. Хванете я!
Арестувана си!
Стойте!
Отдръпни се. - Защо си дошъл?
Ти май... Не, убеден съм, направила си ми нещо!
Какво? Така ли? - Имаш определена цел, нали?
Вече съм мъж. Длъжен съм да помогна!
Бива си те. Готин си. - Побързай, совалката ще литне.
Така е. - Ще ти проправя път.
Ти ли? - Само гледай.
Дръжте това!
Сега е моментът! - Браво. Олеле.
Спри на място!
Пусни ме! - Какво?
Как смееш да се изправяш срещу мен, суши хлапе?
Убийте го. - Пуснете ме! Проклети възрастни!
Шонари?
Членове на Кешибиши. - Да!
Ступайте ги!
Добре че станах любовница на шефа на "Якудза".
Хей. Жената ще избяга! - Лошо. Чао-чао!
Бързо, след нея!
Сестро? - Шонари!
Да й помогнем. Бързо!
Дръж се здраво, Шонари.
Какво е това?
Шин. Виж!
Атомск!
Къде си?
В този миг се развълнувах, защото зърнах надежда.
Ф Л К Л: ГРЪНДЖ Шинпачи
Превод МАРТИНА НЕДЕЛЧЕВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО